Постанова

Іменем України

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 469/1626/16-ц

провадження № 61-29680св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

заявник - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

заінтересовані особи - ОСОБА_4, начальник Березанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Опята Юрій Юрійович,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2017 року у складі судді Гапоненко Н. О. та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 07 липня 2017 року у складі колегії суддів: Лівінського І. В, Данилової О. О., Шаманської Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог

У грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк» (далі - АТ «Ощадбанк») звернулося до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця та просило з урахуванням уточнених вимог визнати неправомірними бездіяльність та постанову начальника Березанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Березанського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області) Опяти Ю. Ю. від 24 листопада 2016 року про закінчення виконавчого провадження № 46119229 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить ОСОБА_4, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 та скасувати вказану постанову.

В обґрунтування вимог скарги зазначало, що 29 жовтня 2010 року на підставі рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2010 року було видано виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить ОСОБА_4, а саме житловий будинок АДРЕСА_1, який було пред'явлено на примусове виконання до Березанського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, та за яким 20 січня 2015 року відкрито виконавче провадження.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Однак, начальник Березанського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Опята Ю. Ю. безпідставно, в порушення вимог пункту 1 частини першої статті 37 Закону України № 606-XIV від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент винесення постанови (далі - Закон № 606-XIV), не зупинив виконавче провадження у зв'язку зі смертю боржника.

Крім того, 24 листопада 2016 року начальником Березанського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Опятою Ю. Ю. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за правилами пункту 3 частини першої статті 39, статті 40 Закону України № 1404-VІІІ від 2 червня 2016 року «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VІІІ) у зв'язку зі смертю боржника.

Вважаючи, що виконавче провадження мало бути зупинено за правилами Закону № 606-XIV, заявник просив скасувати постанову від 24 листопада 2016 року про закінчення виконавчого провадження як незаконну.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2017 року у задоволенні скарги АТ «Ощадбанк» відмовлено.

Суд першої інстанції вважав недоведеним той факт, що бездіяльність державного виконавця, яка полягає в порушенні ним вимог закону щодо обов'язкового зупинення виконавчого провадження, потягла за собою будь-які негативні наслідки для прав і законних інтересів стягувача.

Разом з тим, оскільки Законом № 1404-VІІІ не передбачено зупинення виконавчого провадження у разі смерті боржника, то постанова державного виконавця від 24 листопада 2016 року про закінчення виконавчого провадження № 46119229 є обґрунтованою та правомірною.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 07 липня 2017 року ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2017 року в частині вимог про визнання бездіяльності неправомірною скасовано та постановлено в цій частині нову ухвалу.

Скаргу АТ «Ощадбанк» в частині вимог про визнання бездіяльності неправомірною задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Березанського РВ ДВС у Миколаївській області щодо не зупинення виконавчого провадження № 46119229 у зв'язку зі смертю боржника.

Ухвалу в частині вимог про скасування постанови державного виконавця залишено без змін.

Стягнуто з Березанського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області на користь АТ «Ощадбанк» 800 грн судового збору.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції в частині визнання бездіяльності неправомірною та постановляючи в цій частині нову про задоволення скарги, апеляційний суд виходив з того, що бездіяльність державного виконавця щодо не зупинення виконавчого провадження призвела до порушення прав стягувача на своєчасне визначення правонаступників боржника, а тому такі вимоги банку є законними і підлягають задоволенню.

Водночас, залишаючи без змін ухвалу місцевого суду в частині вимог про скасування постанови державного виконавця, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції, що при винесенні постанови про закінчення спірного виконавчого провадження у зв'язку зі смертю боржника державний виконавець правомірно керувався вимогами Закону № 1404-VІІІ, який був чинним на момент здійснення цієї виконавчої дії.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2017 року АТ «Ощадбанк» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 07 липня 2017 року в частині вимог про скасування постанови начальника Березанського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Опяти Ю. Ю. від 24 листопада 2016 року про закінчення виконавчого провадження, вирішити справу по суті та задовольнити скаргу в цій частині вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що в порушення вимог закону державний виконавець не повідомив стягувача про смерть боржника, не роз'яснив йому право на заміну сторони виконавчого провадження та порядок реалізації такого права і внаслідок винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 24 листопада 2016 року позбавив заявника можливості скористатися цим правом.

Окрім цього, вказує, що при винесенні оскаржуваної постанови державним виконавцем були порушені строки, передбачені частиною другою статті 39 Закону № 1404-VІІІ, оскільки про смерть боржника він дізнався ще наприкінці квітня - на початку травня 2016 року, тоді як постанову про закінчення виконавчого провадження виніс майже через сім місяців, що також є підставою для визнання цієї постанови незаконною та її скасування.

Судові рішення в іншій частині в касаційному порядку не оскаржувалися та не переглядаються.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

23 травня 2018 року справу № 469/1626/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Від начальника Березанського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Опяти Ю. Ю. надійшли заперечення на касаційну скаргу, в яких він просить відмовити у задоволенні вимог АТ «Ощадбанк».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Встановлено, що на примусовому виконанні в Березанському РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області перебував виконавчий лист, виданий на підставі рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2010 року, за яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, який належить ОСОБА_4, а саме житловий будинок АДРЕСА_1.

20 січня 2015 року заступником начальника Березанського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Опятою Ю.Ю., який діяв як державний виконавець, було відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом № 46119229.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Постановою начальника Березанського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Опяти Ю. Ю. від 24 листопада 2016 року виконавче провадження закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку зі смертю боржника.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За приписами пункту 3 частини першої статті 39 Закону № 1404-VІІІ, який набрав чинності 5 жовтня 2016 року, виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Згідно пункту 7 розділу XIII Закону № 1404-VІІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Встановивши, що оскаржувана постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із смертю боржника винесена з додержанням вимог закону, оскільки при її винесенні державний виконавець керувався вимогами Закону № 1404-VІІІ, який був чинним на момент здійснення цієї виконавчої дії, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання постанови незаконною та її скасування.

Посилання заявника в касаційній скарзі на те, що державним виконавцем було порушено строки для винесення спірної постанови, не повідомлено стягувача про смерть боржника та не роз'яснено йому право на заміну сторони виконавчого провадження, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначені обставини не були предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій, а тому в силу вимог статті 400 ЦПК України перевірці в касаційному порядку не підлягають.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов?язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для їх скасування. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу АТ «Ощадбанк» залишити без задоволення, а ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 07 липня 2017 року в оскарженій частині залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення.

Ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 07 липня 2017 року в оскарженій частині залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

С.О. Карпенко

В.А. Стрільчук