ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 648/1961/18 Головуючий в І інстанції Рибас А.В.
Номер провадження 22-ц/819/1652/2019 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретарПісоцька Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області у складі судді Рибас А.В. від 08 серпня 2019 року, ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

У липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 141344,70 гривень, моральну шкоду в сумі 9600 гривень та витрати, понесені на сплату судового збору в сумі 1472,80 гривень.

В обґрунтування позову зазначив, що 22 квітня 2017 року на 7 км автодороги «Херсон-Генічеськ» в Білозерському районі з вини водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки «Mercedes Benz», н/з « НОМЕР_1 » сталася дорожньо-транспортна пригода: відбулося зіткнення з автомобілем «Chevrolet Orlandо» н/з « НОМЕР_2 », власником якого є позивач, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність позивача застрахована у ПАТ СК «Мега Гарант», яким прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування в сумі 53537 грн. 51 коп., в зв`язку з чим позивач просить відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. Крім того, внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди йому було заподіяно моральну шкоду, яку позивач оцінює в розмірі 9600 грн.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 завдану майнову шкоду в розмірі 65 499,00 гривень, в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 9600,00 гривень та судовий збір в сумі 1433,00 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, і посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просила його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що позивачем не надано жодного належного доказу, який би підтверджував втрати, які він зазнав через пошкодження його автомобіля, а також витрати, які він зробив для відновлення свого порушеного права. Вказує, що позивач продав автомобіль «Chevrolet Orlandо», н/з « НОМЕР_2 », тому апелянт вважає, що ОСОБА_3 повинен був вирахувати із загальної суми спричинених витрат суму, яку він отримав внаслідок продажу автомобіля.

Крім того скаржник зазначає, що приймаючи рішення про задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд не дослідив у повному обсязі, які саме обставини призвели до моральних страждань позивача, чи був порушений його звичайний спосіб життя у зв`язку з пошкодженням автомобіля та яких саме моральних страждань останній зазнав. При цьому, жодних належних доказів в обґрунтування заявленої вимоги в розмірі 9600 гривень позивачем надано не було.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначив, що автомобіль «Chevrolet Orlandо», н/з « НОМЕР_2 » він не ремонтував, так як йому не вистачило коштів для цього. Вважає, що збитки йому повинні бути відшкодовані відповідно до реальної вартості втраченого майна, визначеної на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивач до суду апеляційної інстанції не з`явився, хоча викликався неодноразово, йому роз`яснювалось судом про необхідність надання пояснень щодо стану автомобіля «Chevrolet Orlandо», н/з « НОМЕР_2 » на момент його відчуження та витрат, понесених на його відновлення, якщо такі були понесені (а.с. 408 ).

Представник ОСОБА_2 під час апеляційного перегляду справи визнала вимоги позивача лише в частині відшкодування франшизи, яка не покрита страховою виплатою.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.04.2017 року на 7 км автодороги «Херсон-Генічеськ» в Білозерському районі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Mercedes Benz», н/з « НОМЕР_1 », під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу марки «Chevrolet Orlandо», н/з « НОМЕР_2 » під керуванням водія ОСОБА_3 .

Постановою Новокаховського міського суду Херсонської області від 19.05.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. Вказана постанова набрала законної сили.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що при визначенні заподіяної позивачу шкоди слід приймати до уваги висновок автотоварознавчої експертизи від 31.07.2017 року, а не висновок експертизи від 29.03.2019 року, оскільки в судовому засіданні встановлено, що автомобіль після його відновлення був відчужений і не перебував станом на 29.03.2019 року у власності позивача. Суд відшкодував позивачеві понесені ним збитки, а саме різницю між фактичним розміром шкоди, визначеним експертизою від 31.07.2017 року в сумі 119 036,51 грн. і страховою виплатою, сплаченою страховою компанією в сумі 53 537,51 грн. Також суд вважав, що підлягає стягненню з відповідача моральна шкода в розмірі 9600 грн., оскільки позивач переніс нервове потрясіння у зв`язку із пошкодженням його автомобіля.

Колегія суддів повністю погодитися з вказаним висновком суду не може з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль «Chevrolet Orlandо», н/з « НОМЕР_2 » на день ДТП був застрахований за договором добровільного страхування наземного транспорту № 114-21/2016-Т Публічним акціонерним товариством СК «Мега-Гарант», на адресу якого 24.04.2017 року позивачем ОСОБА_3 направлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про страхове відшкодування (а.с.10).

З документів, наданих до суду апеляційної інстанції ПАТ СК «Мега-Гарант», яка є страховиком позивача встановлено, на підставі звернення ПАТ СК «Мега-Гарант» експертом Херсонської торгово-промислової палати Єрофєєвим визначена вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Chevrolet Orlandо», н/з « НОМЕР_2 », згідно його висновку № Вє-246 від 27 квітня 2017 року вартість матеріального збитку, завданого позивачу, становить 84 786,37 гривень.

При оцінці вартості матеріального збитку експертом було застосовано коефіцієнт фізичного зносу КТЗ, який дорівнює 0,5483. Підставою для його застосування була наявність пошкоджень, отриманих транспортним засобом до ДТП.

Питання обґрунтованості суми виплаченого страхового відшкодування перевірялось Білозерським районним судом Херсонської області під час ухвалення рішення від 17 квітня 2018 року, яке набрало законної сили, у справі №648/2602/17 за позовом ОСОБА_3 до ПАТ СК «Мега-Гарант», третя особа без самостійних вимог ПАТ «МегаБанк», про стягнення недоплаченого страхового відшкодування.

У вказаній справі судом першої інстанції встановлено, що відновлення пошкодженого автомобіля позивача фактично було здійснено СТО ФОП ОСОБА_4 за значно меншу суму, ніж заявлено позивачем, а надана ОСОБА_3 експертиза від 31.07.2017 року, якою визначено розмір шкоди 119 036,51 грн. була проведена без погодження зі страховиком, що суперечить умовам п.17.22.6 договору страхування, а тому врахуванню не підлягає.

04.08.2017 року Публічним акціонерним товариством СК «Мега-Гарант» дорожньо-транспортну пригоду за участю автомобіля позивача визнано страховим випадком та здійснено позивачу виплату страхового відшкодування в сумі 53 537 грн. 51 коп., шляхом перерахування за вказівкою вигодонабувача ПАТ «МегаБанк» на рахунок ТОВ «Центр-Херсон» на ремонт автомобіля «Chevrolet Orlandо», н/з « НОМЕР_2 ».

Сума страхового відшкодування була розрахована СК «Мега-Гарант», виходячи з висновку експерта Єрофєєва, з вирахуванням безумовної франшизи в сумі 17 117,80 грн та зменшення розміру відшкодування на суму ПДВ, яка становить 14 131,06 грн. (а.с.10).

Судом першої інстанції з пояснень представника позивача встановлено, що позивачем відчужено автомобіль «Chevrolet Orlandо», н/з « НОМЕР_2 » одразу після його часткового відновлення, тобто вказаний автомобіль не перебував у власності позивача на момент звернення до суду.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За правилами частин першої та другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт перший частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (статті 1194 ЦК України).

Враховуючи, що вартість матеріального збитку, встановлена експертизою № Вє-246 від 27 квітня 2017 року склала 84 786,37 грн., на відновлення автомобіля страховою компанією перераховано 53 537,51 грн., тобто здійснено повне відшкодування матеріального збитку (за вирахуванням франшизи і ПДВ), причому сума ПДВ може бути відшкодована окремо позивачу на підставі його письмової заяви та оригіналів платіжних документів, що підтверджують факт оплати ремонту транспортного засобу з урахуванням суми ПДВ, колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції не було підстав для стягнення з відповідача суми збитків, які не відшкодовані страховиком за договором добровільного страхування, за виключенням франшизи.

Крім того, жодним доказом позивачем не доведено той факт, що автомобіль відновлений не у повному обсязі, а також понесення їм інших витрат, ніж ті, що оплачені страховиком.

Враховуючи те, що пошкоджений автомобіль на момент розгляду справи було відчужено ОСОБА_3 , відомості про фактично виконані ремонтні роботи щодо відновлення вказаного автомобіля в матеріалах справи відсутні, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність вимог позивача щодо недостатності суми страхової виплати для відновлення пошкодженого автомобіля.

Рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає таким, що не ґрунтується на доказах.

Що стосується відшкодування безумовної франшизи в сумі 17117,80 гривень, то враховуючи той факт, що вона входить до фактичного розміру шкоди, та не входить до суми страхового відшкодування, тому на підставі ст.1194 ЦК України підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

На підставі статті 36.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Щодо відшкодування моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (статті 23 ЦК України).

У справі, що переглядається внаслідок ДТП позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у моральних стражданнях у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього самого та у зв`язку із пошкодженням його майна.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд першої інстанції, визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача не навів відповідне обґрунтування. Встановивши факт заподіяння позивачу моральної шкоди, характер правопорушення, глибину душевних переживань позивача, керуючись принципом розумності та справедливості, суд визначив завищений розмір моральної шкоди, завданої позивачу, а тому необґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача 9600,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Суд апеляційної інстанції з урахування встановлених обставин справи зменшує розмір моральної шкоди з 9600,00 грн. до 1500,00 грн., що є належним та достатнім у даному випадку.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 08 серпня 2019 року змінити, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 майнової шкоди з 65499,00 гривень до 17117,00 гривень.

Зменшити розмір стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди з 9600,00 гривень до 1500,00 гривень.

Зменшити розмір стягнутого судового збору з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 з 1433,00 гривень до 181,15 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір сплачений при подачі апеляційної скарги в сумі 987,92 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П.Я. Ігнатенко

Повний текст постанови складений 24 грудня 2019 року.

Суддя О.М. Полікарпова