№2/756/2880/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

при секретарі - Гордієнко А.А.

за участі: позивача - ОСОБА_1 , позивача - ОСОБА_2 , представника позивача - Новікова В.О., прокурора - Гриб І.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби України, Прокуратури Київської області, Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про зняття арешту з майна та за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби України, Прокуратури Київської області, Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві про звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби України, Прокуратури Київської області, Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про зняття безпідставно накладеного арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 (дівоче прізвище ОСОБА_3 ) та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовами до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби України, Прокуратури Київської області, Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві про звільнення безпідставно накладеного арешту на належні їм 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вказували, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . При цьому, їм стало відомо, що на їх квартиру без будь-яких правових підстав 19.11.2001 року накладено арешт постановою старшого слідчого прокуратури Київської області Карман В.В. з метою забезпечення цивільних позовів потерпілих та можливої конфіскації майна обвинувачених у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Засуджений вироком апеляційного суду м. Києва від 30.07.2004 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна ОСОБА_1 , та позивач ОСОБА_1 є різними особами, що мають однакові прізвища, ім`я та по батькові, але різні дати народження і ідентифікаційні податкові номери.

Неналежна ідентифікація власника квартири лише за прізвищем, ім`ям та по батькові без співставлення дати народження і податкового номеру особи призвело до неправомірного накладення арешту на майно особи, яка не має будь-якого відношення до засудженого в кримінальній справі.

Оскільки усі спроби зняти безпідставний арешт співвласниками квартири виявився марним, просили про задоволення позовних вимог.

Ухвалами Оболонського районного суду м. Києва цивільні справи за вказаними позовами об`єднано в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представник ОСОБА_5 підтримали позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просили про задоволення позовів.

ОСОБА_3 (дівоче прізвище ОСОБА_3 ) подала до суду заяву у якій просила про задоволення позовів вказуючи про вчинення безлічі спроб та відсутності можливості вирішення питання скасування арешту іншим чином як шляхом звернення до суду в позовному провадженні.

Представник Прокуратури Київської області заперечила проти позовів наполягаючи на єдино можливому способі вирішення питання зняття арешту в порядку передбаченому вимогами ст.ст. 409, 411 КПК України (в редакції 1960 року), оскільки вказаний арешт, хоч і помилково, але застосований як захід забезпечення кримінального провадження в порядку кримінально-процесуального законодавства.

Представник Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби України, Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки до суду не повідомили.

З огляду на зазначене, вислухавши позицію позивачів, представника позивачів, представника прокуратури, суд вважає можливим розгляд і завершення справи за відсутності осіб, що не з`явилися.

Таким чином, суд вислухавши присутніх сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи, встановив наступне.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 06.01.1998 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та членам її сім`ї: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (в рівних частках).

Дана квартира отримана ОСОБА_1 на підставі Ордера від 18.02.1980 року №51056 на сім`ю з трьох осіб.

Згідно свідоцтва про народження та копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Києва. За довідкою державної податкової інспекції у Мінському районі м. Києва ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 .

За інформацією довідки МВС станом на 05.05.2017 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має.

Разом з цим постановою старшого слідчого прокуратури Київської області від 19.11.2001 року в межах кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_1 та інших накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що вироком Апеляційного суду Київської області від 30.07.2004 року визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених п. «а», «г», «ж», «з», «і» ст. 93 КК України 1960 року, 357, ч. 3, 358 ч. 1, 358 ч. 3 КК України 2001 року, ст. 142 ч. 2, 140 ч. 2, 70, 71 КК України 1960 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначено йому остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна, що перебуває у його власності.

Крім того, постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві від 14 квітня 2010 року в рамках примусового виконання виконавчого листа ВП № 18852961 щодо конфіскації майна, за яким стягувачем є держава, боржником - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладено арешт на все майно останнього, в тому числі на квартиру АДРЕСА_1 , яка насправді належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки Міністерства внутрішніх справ України від 02.06.2017 року засуджений вироком Апеляційного суду Київської області від 30.07.2004 року до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, при накладенні арешту відбувся збіг прізвища, імені, по батькові вказаних осіб, однак є різними дата та рік їх народження, ідентифікаційні коди та інші ідентифікуючі фізичну особу дані.

З огляду на зазначене, арешт на квартиру АДРЕСА_1 застосовано без врахування усіх даних, що ідентифікують фізичну особу, що призвело до помилкового арешту на майно, яке засудженому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не належить і ніколи не належало.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право - стаття 16 ЦК України.

Покладення обов`язку припинити дію, яка порушує право, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу можливе щодо триваючого правопорушення, вчиненого іншою особою, яким створюються перешкоди в здійсненні суб`єктивного права. Зокрема, застосовується у справах за позовами про усунення перешкод власнику в користуванні своїм майном (ст. 391 ЦК).

У відповідності до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звертались до Київського апеляційного суду з клопотаннями про зняття арешту з їх майна подану в порядку ст. 174 КПК України, за результатами яких клопотання повернуті без розгляду по суті та роз`яснено право звернутись до суду з позовом про зняття арешту з майна в порядку цивільного судочинства.

Крім того, ухвали суду про закриття провадження в цивільних справах ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з огляду на їх непідвідомчість суду в порядку цивільного судочинства скасовані Київським апеляційним судом, а справи направлені для продовження розгляду.

За таких обставин та за відсутності іншої можливості власників майна зняти безпідставно накладений арешт на квартиру, суд вважає позови ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подані в порядку цивільного судочинства такими, що підлягають задоволенню.

Позивачі не наполягали на стягненні судових витрат та просили залишити їх за рахунок останніх.

На підставі викладеного, керуючись ст. 16, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 409, 411 КПК України (в редакції 1960 року), ст. 174 КПК України, ст.ст. 4, 12, 19, 76, 80, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позови ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби України, Прокуратури Київської області, Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві про звільнення майна з-під арешту, - задовольнити.

Звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1 , помилково накладеного постановою слідчого прокуратури Київської області Карман В.В. б/н від 19.11.2001 року, належну на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , 1959 року народження, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Шевчук