ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

26 грудня 2019 року

м. Харків

справа № 643/10480/19

провадження № 22-ц/818/5742/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2019 року, ухвалене у складі судді Горбунової Я.М., -

у с т а н о в и в:

У липні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом, мотивуючи який зазначило, що 30.09.2010 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 2000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.

Посилаючись на те, що відповідач взятих на себе за вищевказаним договором зобов`язань належним чином не виконала, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 20349 грн 71 коп., яка станом на 31.05.2019 року складається з: 570,20 грн - заборгованості за кредитом; 15042,06 грн заборгованість за процентами за користування кредитом; 3292,23 грн нарахованої пені за порушення зобов`язань, а також штрафів: 500 грн фіксована частина, 945,22 грн процентна складова.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 30.09.2010 року у розмірі 1140 грн 40 коп. та 107 грн 58 коп. судового збору. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки та процентів скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначив, що розмір процентів за користування кредитними коштами та пені за порушення зобов`язань зазначено у підписаній відповідачем заяві-анкеті, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взятих на себе за договором кредиту зобов`язань щодо повернення отриманих у кредит коштів належним чином не виконала, правовими наслідками чого є стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту у розмірі 570,20 грн та 570 грн 20 коп. штрафу за порушення зобов`язань. Разом з тим, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне погашення кредиту є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині, оскільки наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку не містять підпису відповідача.

Проте повністю погодитись з такими висновками не можна.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до укладеного 30.09.2010 року договору ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Матеріали справи містять заяву позичальника у якій зазначено, що разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлена та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Крім того Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 31.05.2019 року становить 20349 грн 71 коп., яка складається з: 570,20 грн - заборгованості за кредитом; 15042,06 грн заборгованість за процентами за користування кредитом; 3292,23 грн нарахованої пені за порушення зобов`язань, а також штрафів: 500 грн фіксована частина, 945,22 грн процентна складова.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Матеріали справи свідчать про те, що у заяві позичальника від 30.09.2010 року процентна ставка за кредитом зазначена у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Крім того, в анкеті заяві, яка містить підпис відповідача, зазначено також розмір пені (пеня 1 та пеня 2) за порушення зобов`язань за договором, який становить відповідно базову процентну ставку за користування кредитом 30, яка нараховується за кожен день прострочення кредиту та 1% від заборгованості, але не менше 10 грн в місяць, нараховується 1 раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або відсоткам 5 та більше днів при наявності прострочення на суму більше 50 грн., а також розмір штрафів 500 грн+5%від суми позову.

Отже сторони погодили умови договору кредиту в частині розміру процентів за користування кредитом та пені за порушення зобов`язань за договором, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Оскільки у заяві позичальника від 30.09.2010 року базова відсоткова ставка по кредиту визначена у розмірі 2,5% на місяць, з урахуванням сплачених відповідачкою коштів на погашення заборгованості за кредитом та процентами, стягненню підлягає заборгованість за процентами у розмірі 494 грн 17 коп.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту та процентів, стягнути пеню та штрафи.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданих позивачем розмір пені за порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором становить 2421 грн 23 коп.

Враховуючи, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід змінити, стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 30.09.2010 року у розмірі 3485 грн 60 коп. яка складається з 570,20 грн - заборгованості за кредитом; 494 грн 17 коп. заборгованості за процентами; 2421,23 грн нарахованої пені за порушення зобов`язань, а також 329 грн 07 коп. судового збору.

На підставі ст. 141 ЦПК України зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 493 грн 60 коп. судового збору, сплаченого останнім за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2019 року змінити.

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (ЄДОПОУ 14360570, ІПН НОМЕР_2 ) заборгованість за кредитним договором від 30 вересня 2010 року у розмірі 3485 (три тисячі вісімдесят п`ять) грн 60 коп., а також 329 грн 07 коп. судового збору.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (ЄДОПОУ 14360570, ІПН НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 493 грн 60 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2019 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова