Справа № 715/2393/19
Провадження № 2/715/880/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Маковійчук Ю.В.

секретар судового засідання Затолошна Р.В.

учасники судового процесу:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 В.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дружини,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її утримання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з 03 серпня 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем.

Посилається на те, що на її утриманні перебуває їх неповнолітня дитина, на утримання якої відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі 2 000 гривень. Вказує на те, що за час спільного проживання через дії відповідача, зокрема, неприязнь, скандали, приниження, вона перебувала у стресовому стані, в результаті чого тяжко захворіла та отримала ІІІ групу інвалідності.

Зазначає, що на даний час вона не працює, отримує тільки пенсію по інвалідності, однак, потребує постійного лікування, прийому щоденних ліків. Зважаючи на викладене просить суд стягнути із відповідача на її утримання аліменти в сумі 4000 гривень.

15 листопада 2019 року представник відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 направив до Глибоцького районного суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позивач на обґрунтування своїх вимог посилається на те, що її захворювання та інвалідність виникли внаслідок неправомірної поведінки відповідача, проте не вказує на конкретний злочин (провину) з боку відповідача та на те, в якій галузі права були вчинені такі дії. Також посилається на т, що позивачка не надала суду жодних доказів вчинення щодо неї протиправних дій, як то підтвердження звернення до поліції, соціальних служб, громадськості тощо. Вважає, що посилання позивача на аркуш паперу під назвою «розписка» не може розцінюватись судом, як допустимий та належний доказ з огляду на те, що він не містить будь-яких конкретних відомостей з приводу спричинення відповідачем дій, які нанесли позивачу непоправної шкоди здоров`ю. Також позивач не надала суду доказів того, що ряд її захворювань та настання інвалідності перебувають у причинному зв`язку з, ніби то, протиправними діями відповідача. Окрім того, позивачка не надала суду жодних доказів, наведених нею аргументів, щодо перебування відповідача за кордоном, наявність заробітку, задовільного стану здоров`я. За твердженням відповідача він не має сталого заробітку ні на території України, ні за кордоном, необхідного для задоволення, принаймні, особистих нагальних потреб. Більше того, страждає на захворювання з діагнозом: Ішемічна хвороба серця, «Гіпертонія II ступеня», що вимагає коштів на лікування та підтримання життєдіяльності. Враховуючи вище викладене, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Позивачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні просила суд позов задовольнити, посилалася на те, що відповідач є здоровим молодим чоловіком, працює за кордоном, а тому може сплачувати кошти на утримання дружини.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає, що справу можна розглянути в його відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на його безпідставність та недоведеність.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

За положеннями частин другої-четвертої статі 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, хто є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право на утримання після розірвання шлюбу регламентується статтею 76 СК України, за змістом якої розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу; після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу; особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть призначатися за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, зокрема: перебування у зареєстрованому шлюбі або після розірвання шлюбу - якщо особа стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу, а також коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення.

Таким чином право на утримання (аліменти) має зазначена вище непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17.

Судом встановлено, що сторони з 03 серпня 2007 року у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у них народився син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачкою. На утримання дитини із відповідача стягнуто аліменти у розмірі 1800 гривень. Вказані обставини сторонами визнаються, а тому доказуванню не підлягають.

Крім того, встановлено, що позивачка ОСОБА_3 є інвалідом ІІІ групи загального захворювання. Згідно довідки до акту огляду МСЕК № 642438 09.10.2019 року їй повторно встановлено інвалідність до 15.10.2021 року. При цьому їй протипоказана важка фізична праця, однак, може працювати в своїй професії зі скороченим обсягом. У зв`язку із інвалідністю позивачка отримує пенсію пор інвалідності, зокрема, згідно наданої нею довідки УПФ за січень червень 2019 року вона отримала 11 392,17 гривень, пенсія на місяць становить 1497 грн., що не є нижче від прожиткового мінімуму встановленого для непрацездатних осіб.

Крім того, встановлено, що позивачка не має у власності нерухомого майна, однак проживає у житловому будинку по АДРЕСА_1 та є головою господарства. За вказаним господарством, згідно записів по господарського обліку, рахується 0,50 га земельна ділянка, в тому числі, 0,08 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, 0,42 га сільського господарських угідь.

Крім того встановлено, що автомобіль марки Рено Кенго державний номерний знак НОМЕР_1 був зареєстрований за відповідачем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вказаний автомобіль перереєстровано на позивачку ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 на ОСОБА_7 , який є батьком позивачки.

Згідно акту обстеження матеріально побутових умов, наданих - позивачем, умови її проживання вказані як посередні.

З огляду на вказане суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що вона потребує матеріальної допомоги, в розумінні ст. 75 СК України.

При цьому на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що позивачем також не доведено, що відповідач може надавати таку допомогу.

Так, відповідно до вимог ст. 75 СК України обов`язковою умовою з якою законодавець також пов`язує можливість стягнення аліментів на утримання дружини, крім потребування такої допомоги, є доведеність того, що чоловік може її надавати.

Разом із тим, в ході судового розгляду не надано жодного доказу щодо спроможності відповідача сплачувати аліменти на її утримання. Судом встановлено, що відповідач на даний час перебуває за кордоном, зокрема, в Російській Федерації, дані обставини були підтверджені свідком ОСОБА_8 , однак, це не є свідченням того, що він має доходи, передбачені ст.81 СК України, які враховуються при визначенні розміру аліментів.

Посилання позивачки на те, що вона стала непрацездатною під час шлюбу в результаті дій відповідача є безпідставним та недоведеними. Розписка надана відповідачем від 12.08.2019 року є неналежним доказом вказаних обставин.

За правилами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись 4, 5, 10, 12, 18, 133, 141, 259, 263-265, 280-282, 289 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дружини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: