ПОСТАНОВА

Іменем України

24 грудня 2019 року м. Кропивницький

справа № 456/1428/18

провадження № 22-ц/4809/1790/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Суровицької Л. В.,

суддів Авраменко Т. М., Черненка В. В.

секретар Лазаренко-Шаповалова В. В.,

учасники справи :

позивач Новомиргородська міська рада Кіровоградської області,

представник міський голова Забажан І.В.,

відповідач Мале підприємство «ГАФСА» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю,

представник відповідача адвокат Беспалова Наталка Олександрівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Новомиргородської міської ради Кіровоградської області на ухвалу Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 15 жовтня 2019 року про закриття провадження у справі у складі судді Забуранного Р.А. у справі за позовом Новомиргородської міської ради Кіровоградської області до МП «ГАФСА» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року Новомиргородська міська рада Кіровоградської області звернулась в суд з позовом до МП «ГАФСА» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначала, що 03 листопада 2004 року між МП «ГАФСА» у формі ТОВ та ліквідаційною комісією Державного підприємства «Шахта «Новомиргородська» в особі голови ліквідаційної комісії, укладено договір купівлі продажу будівлі гуртожитку за № 1036 від 03 листопада 2004 року. За умовами договору ДП «Шахта» Новомиргородська» передала у власність Малого підприємства «ГАФСА» у формі ТОВ будівлю гуртожитку, яка розташована у АДРЕСА_1 , як нежитлове приміщення загальною площею 4160,9 кв.м..

Відповідачем з часу набуття вказаного нерухомого майна не проведено реконструкцію, переобладнання будівлі колишнього гуртожику, на проведення якого надано було дозвіл Новомиргородською міською радою ще у 2006 році. За планом відповідач повинен був провести капітальний ремонт будівлі, а також провести перепланування та створити на базі даної будівлі на першому поверсі супермаркет, а з другого по п`ятий поверх малосімейні квартири. Реконструкція та переобладнання розпочаті, але остаточно так і не завершені. Дане приміщення перебуває у занедбаному стані та є притулком для безхатьків, у зв?язку з відсутністю огорожі об?єкту підвальні приміщення використовуються як стихійні звалища сміття.

Звернення до керівництва МП «ГАФСА» у формі ТОВ від керівників міста та району не призвели до позитивних результатів, свої зобов?язання відповідач не виконує. Об`єкт має підвищену небезпеку і в разі своєї природної руйнації може призвести до численних людських жертв.

Позивач просив зобов`язати відповідача провести комплекс заходів, а саме розібрати колишнє приміщення гуртожитку, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , з метою унеможливлення самовільного обвалу будови та з метою забезпечення безпеки громадян (а.с.4).

Ухвалою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 15 жовтня 2019 року провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст 255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд мотивував ухвалу тим, що позивач є суб`єктом владних повноважень і діє з метою захисту прав та інтересів громади або невизначеного кола осіб від можливих порушень їхніх прав та з метою запобігти суспільно значимим несприятливим наслідкам, які полягають у незадовільному утриманні відповідачем належного йому майна. Спірні правовідносини в цій справі обумовлені реалізацією позивачем повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності. Суд дійшов висновку, що за суб`єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розглядув порядку адміністративного судочинства (т.1, а.с.240-241).

В апеляційній скарзі представник Новомиргородської міської ради Кіровоградської області просить скасувати ухвалу суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що спір між сторонами є публічно-правовим, є хибним. Суд невірно визначився з характером спірних правовідносин. Публічно-правові відносини це сукупність правових норм різних галузей права, предметом регулювання яких є відносини у сфері реалізації публічних (державних, суспільних) інтересів за допомогою переважно імперативного методу регулювання, методу владних приписів (наказів), який в свою чергу заснований на відносинах субординації одних суб`єктів іншими. Міська рада не застосовувала до відповідача імперативних методів у вигляді приписів, наказів, рішень, розпоряджень щодо виконання останнім своїх функцій, господарської чи будь-якої іншої діяльності. Неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що позивачем по справі є суб`єкт владних повноважень (т. 1 а.с.248-251).

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.

25 листопада 2019 року відкрито апеляційне провадження (т.2, а.с.12), ухвалою від 09 грудня 2019 року справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 24 грудня 2019 року (т.2, а.с.18).

Представник позивача, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання апеляційної інстанції не прибув, надав письмове клопотання про розгляд справи в його відсутність (т.2,а.с.27).

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розглядові справи.

Представник відповідача заперечила проти доводів апеляційної скарги і просила ухвалу суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обгрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» (заява № 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року) висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім прав, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Спором адміністративної юрисдикції у розумінні пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, у тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Частина чотири статті 5 КАС України передбачає, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до пункті 3,5 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Як свідчать матеріали справи відповідачу Малому підприємству «ГАФСА» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, як власнику, що набув у власність нежитлове приміщення колишнього гуртожитку по АДРЕСА_1 , Новомиргордською міською радою 26 січня 2006 року рішенням № 1674 надано дозвіл на переобладнання вказаного колишнього гуртожитка шахти «Ново- миргородська» під : перший поверх торгівельні площі, другий поверх - офісні кімнати, третій-п?ятий поверхи житло.

Зобов?язано цим рішенням директора МП «ГАФСА» у формі ТОВ перепланування визначити проектно-кошторисною документацією, провести експертизу проекту. Ввести об?єкт в експлуатацію, приміщення колишнього гуртожитка та прилеглу до нього територію постійно утримувати в належному санітарному стані та з дотриманням протипожежних вимог (т.1, а.с.188).

Також Інспекцією державного архітектурно-будівельного контрою у Кіровоградській області 28 вересня 2009 року надано дозвіл відповідачу на виконання будівельних робіт з переобладнання колишнього гуртожитку (т.1,а.с.190).

Відповідно до ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до повноважень міської ради в галузі житлово-комунального господарства входить зокрема, здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів та делеговані повноваження: здійснення відповідно до законодавства контролю за за технічним станом, використанням та утриманням інших об`єктів нерухомого майна усіх форм власності.

Висновком експерта за результатами проведення судової будіельно-технічної експертизи від 23 квітня 2019 року встановлено, що спірна будівля відноситься до аварійної, що має пряму загрозу для людей та довкілля. Доцільно провести її демонтаж до рівня перекриття між підвальним та першим поверхом, а в подальшому підвальний поверх та фундаменти можливо використовувати під нове будівництво (а.с.120-135).

Вказане свідчить, що позовні вимоги Новомиргородської міської ради не зачіпають права власності відповідача на будівлю, тому спір не є приватно-правовим.

Спір, предметом якого є вимога міської ради до юридичної особи про зобов`язання привести спірну будівлю колишнього гуртожика у належний стан, який би не створював небезпеку, не пов`язаний із вирішенням питання щодо речового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно контролю за утриманням нерухомого майна, його експлуатацією та усунення порушень шляхом приведення будівлі у безпечний стан.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про те, що справа за позовом міської ради не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до компетенції адміністративних судів, є правильним та обґрунтованим.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі від 11 квітня 2018 року № 161/14920/16-а та у справі від 10 квітня 2018 року № 1519/2-787/11, у справ івід 15 травня 2019 року № 820/4717/16.

У даній справі позивач, як суб`єкт владних повноважень перебуває із відповідачем, який як власник нерухомого майна взяв на себе зобов?язання здійснити за дозволом міської ради переобладнання будівлі, у адміністративних відносинах, оскільки діє на виконання своїх владних управлінських функцій, спрямованих на захист інтересів територіальної громади.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, не свідчать про наявність підстав для скасування ухвали суду.

Суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 367,368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.375, 381-383 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргуНовомиргородської міської ради Кіровоградської області

залишити бе задоволення.

Ухвалу Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 15 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2019 року.

Головуюча суддя Л. В. Суровицька

Судді Т. М. Авраменко

В. В. Черненко