Постанова

Іменем України

23 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 476/537/18

провадження № 61-10595св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С.,

Кузнєцова В. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 12 квітня 2019 року у складі судді Локтіонової О. В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та стягнення майнової шкоди у вигляді упущеної вигоди,

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області віл 15 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 15 січня 2019 року, ОСОБА_3 , зазначаючи, що він діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 12 квітня 2019 року відмовлено ОСОБА_3 у прийнятті апеляційної скарги в інтересах ОСОБА_1 на рішення Єланецького районного суду Миколаївської області віл 15 січня 2019 року, апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_3 звертаючись до апеляційного суду не долучив до апеляційної скарги довіреність чи ордер на представлення інтересів ОСОБА_1 , а лише зазначив про наявність у нього повноважень представляти інтереси позивача та вказав, що такі докази знаходяться у матеріалах справи.

Аргументи учасників справи

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У касаційній скарзі, поданій у травні 2019 року до Верховного Суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 12 квітня 2019 року, справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд дійшов помилкових висновків про повернення апеляційної скарги з підстав відсутності доказів на представлення інтересів позивача, оскільки відсутність вказаних документів є підставою для залишення апеляційної скарги без руху.

Короткий зміст вимог відзиву на касаційну скаргу

У серпні 2019 року ОСОБА_2 подала відзив, у якому просить у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_3 відмовити.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 19 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Указана справа надійшла до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У силу частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 58, частини першої статті 60 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, якиму суді може бути зокрема адвокат.

За змістом частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Положеннями статті 355 ЦПК України з урахуванням пункту 15.5 перехідних положень цього ж кодексу, передбачено, що апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно з частиною четвертою статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги, зокрема, має бути додано довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо вона подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

У касаційній скарзі позивач вказує, що апеляційний суд, за відсутності доказів на підтвердження представлення інтересів особи, повинен був залишити апеляційну скаргу без руху, а не повертати її.

Вирішуючи спір, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду, довіреність або ордер, які надають йому право представляти інтереси ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, чи докази надання відповідних документів раніше, не надано, що позбавило суд апеляційної інстанції можливості встановити наявність або відсутність у нього повноважень на представництво інтересів позивача, тому апеляційний суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для повернення апеляційної скарги скаржнику на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Зазначення ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, що його повноваження наявні у матеріалах справи, не звільняє його від обов`язку підтвердження цього в разі подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, оскільки питання про витребування матеріалів справи апеляційним судом відповідно до частини третьої статті 359 ЦПК України може бути вирішено лише під час постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Крім того, повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із такою скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для такого повернення. ОСОБА_1 скористався таким правом та повторно оскаржив рішення суду першої інстанції у травні 2019 року.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційні скарги без задоволення, а ухвали апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційних скарг висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 183, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 12 квітня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

В. С. Жданова

В. О. Кузнєцов