Справа № 754/2481/19
У Х В А Л А

Іменем України

20 лютого 2019 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М. розглянувши заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права користування, скасування розпорядження, вселення,

В С Т А Н О В И В:

18.02.2019 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права користування, скасування розпорядження, вселення.

Одночасно з позовною заявою позивачем до канцелярії суду було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд накласти арешт на квартиру та майно в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що на даний момент відповідач ОСОБА_3 активно займається продажем даної квартири, а тому невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п.1, ч.1, ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Суд приходить до висновку, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову в частині накладення арешту на квартиру заявником обґрунтована, оскільки повідомлені нею обставини дають підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову і якщо такий буде задоволено, то виконання рішення суду може бути утрудненим або неможливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких умов, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав та ризиків, визначених ст.149 ЦПК України, для забезпечення позову.

Крім того враховуючи те, що предметом розгляду справи є визнання права позивача користування квартирою в якості члена сім'ї наймача квартири за адресою: АДРЕСА_1; скасування розпорядження щодо приватизації даної квартири, а також, вселення позивача до даної квартири, тому суд вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру, що є предметом розгляду справи.

Щодо вимог позивача про накладення арешту на майно, яке перебуває в квартирі АДРЕСА_1, то суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви в цій частині, оскільки, дана вимога є не конкретизованою, а саме, не зазначено на яке саме конкретне майно, необхідно накласти арешт, оскільки судом може бути накладено арешт на індивідуально визначене майно.

Враховуючи вимоги діючого законодавства та викладене вище, вважаю, що підстав для задоволення заяви в цій частині немає.

Керуючись ст.ст.149-153, 260, 353 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права користування, скасування розпорядження, вселення - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали доручити позивачу ОСОБА_2.

Копію ухвали для відома направити відповідачам ОСОБА_3, Деснянській районній в м. Києві державній адміністрації.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя