Справа № 531/362/16-ц
Номер провадження 2/540/30/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2019 Машівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Косик С.М.

за участю: секретаря Ткач Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, -

в с т а н о в и в :

у серпні 2018 року з Карлівського районного суду Полтавської області до Машівського районного суду Полтавської області надійшла дана цивільна справа за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», в якій позивач посилається на те, що між ним та відповідачем 28 серпня 2013 року укладено договір по наданню послуг теплопостачання, який втратив чинність, оскільки 13.02.2018 р. було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення №8. Зобовязання за договором споживач належним чином не виконує, а тому за період з 01.09.2011 р. по 01.02.2016 р. має заборгованість за послуги централізованого опалення в сумі 2912,35 грн. За період з 01.11.2011 р. по 01.02.2016 р. нараховано індекс інфляції в сумі 1216,68 грн та 3% річних в сумі 171,83 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 4300,86 грн. та судові витрати у розмірі 769,00 грн.

18.05.2016 р. від відповідача надійшли заперечення проти позову, в яких вона зазначила, що з позовною заявою повністю не погоджується та вважає, що вимоги позивача є незаконними та необґрунтованими, покликаючись на те, що квартиру за адресою: АДРЕСА_1 вона успадкувала після смерті дочки ОСОБА_2, яка померла 25.01.2013 року, отримавши 31.07.2013 року свідоцтво про право на спадщину і починаючи з жовтня 2013 року по сьогодні сплачує за теплопостачання. Також вважає, що навіть якби заборгованістьіснувала з 2011 року по 31.07.2013 року, вона стягненню не підлягає за пропуском строку позовної давності, у звязку з чим у задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі (а.с.28).

30.01.2018 р. від позивача надійшла відповідь на заперечення відповідача, в яких зазначено, що відповідачем не доведені ті обставини, на які вона посилається, оскільки на момент смерті ОСОБА_2 на особовому рахунку, відкритому на її імя існувала заборгованість за послуги теплопостачання та спадкоємець ОСОБА_1 відповідно до п.7.2.8 договору про надання послуг з теплопостачання від 21.08.2013 року взяла на себе зобовязання погасити заборгованість, що склалася станом на 01.08.2013 року в сумі 4502,58 грн рівними частинами до 01.01.2014 року. Вказаний договір є чинним та після його укладення перебіг позовної давності почався заново, що виключає застосування строку позовної давності (а.с.75,76).

У судове засідання сторони не зявилися, представник позивача направив клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити на підставі наявних в матеріалах справи доказів та наданих позивачем пояснень та заперечень (а.с.131), відповідач повідомлена про дату, час і місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання (а.с.20,138), надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності та одночасно просила в задоволенні позову відмовити з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с.141,142).

Виходячи з викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Суд, дослідивши надані письмові докази, прийшов до такого висновку.

Судом установлено, що 31.07.2013 року відповідач ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті доньки ОСОБА_2, яка померла 25.01.2013 року, на квартиру №41 в м.Карлівка по вулиці Гурамішвілі, 15 (а.с.29-31).

Взаємовідносини між позивачем та відповідачем були врегульовані договором про надання послуг теплопостачання від 28 серпня 2013 р. (а.с.13), який втратив чинність у звязку з укладенням 13 лютого 2018 р. нового договору №8 про надання послуг з централізованого опалення вказаної вище квартири (а.с.120).

В п.1.1 договору від 28.08.2013 р. зазначено, що Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» зобовязується своєчасно надавати споживачеві (наймачеві, власнику квартири) та членам його сім'ї, а також іншим особам, які фактично проживають в квартирі, послуги з теплопостачання, а споживач зобовязується своєчасно здійснювати оплату за спожиті послуги на умовах цього договору (а.с.13).

З розрахунку заборгованості за послуги теплопостачання, наданого позивачем до позовної заяви, вбачається, що заборгованість за послуги теплопостачання квартири АДРЕСА_2, загальною опалювальною площею 46,4 кв. м., за період з 01.09.2011 р. по 01.02.2016 р. складає 2912,35 грн., а також інфляційні втрати 1216,68 грн. та 171,83 грн. 3% річних, а всього 4300,86 грн. (а.с.7-12).

Відповідно до підпункту 13 пункту 22 договору №8 про надання послуг з централізованого опалення вказаної вище квартири споживач взяла на себе зобовязання погасити заборгованість, що склалася станом на 01.02.2018 р. в сумі 10861,61 грн. до 01.08.2019 р., проводячи оплату боргу щомісячно, рівними частинами та включаючи поточні платежі (а.с.120).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, тепловаенергія та іншіпослуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з п. 18 Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Водночас відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України в редакції на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

У відповідності до положень статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі.

Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки, це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право.

ОСОБА_3 Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року (справа №522/407/15-ц, провадження №14-53 цс 18) зазначила, що поняття «строк предявлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Оскільки зі смертю позичальника зобовязання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки предявлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК, які визначають преклюзивні строки предявлення таких вимог.

Оскільки ОСОБА_2 померла 25.01.2013 року і станом на 01.02.2013 року за послуги теплопостачання квартири, власником якої вона була, існувала заборгованість в сумі 886,88 грн, позивач був зобов'язаний пред'явити свої вимоги до спадкоємця померлої відповідача ОСОБА_1 протягом одного року від дня настання вимоги, який розпочався 26.01.2013 року, натомість звернувся до суду поза межами строку, встановленого Законом, а тому в задоволенні вимоги про стягнення вказаної суми боргу слід відмовити.

Розглядаючи заборгованість, яка виникла після 25.01.2013 року, суд зазначає, що дісно, за період з 01.02.2013 року по 01.02.2016 року за послуги по теплопостачанню квартири, належної відповідачу, існує заборгованість в сумі 2025,47 грн, яку слід стягнути з відповідача.

Розглядаючи доводи відповідача про застосування до позовних вимог строку позовної давності, суд зазначає, що відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може вернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня. коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності до позовних вимог, враховуючи, що відповідач з часу отримання свідоцтва про право на спадщину з серпня 2013 року частково сплачує за послуги теплопостачання та 13.02.2018 року нею укладено з позивачем договір, за яким вона зобовязалася погасити заборгованість комунальними послугами.

З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Закріплена в пункті 10 частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

У зв'язку з чим суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивач про стягнення з відповідача інфляційних витрат та трьох відсотків річних за період з 01.02.2013 року по 01.02.2016 року, а саме 3% річних в розмірі 145,57 грн та інфляційних витрат в сумі 728,30 грн.

Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.02.2013 року по 01.02.2016 року в сумі 2025,47 грн., компенсацію інфляційних втрат підприємства в розмірі 728,30 грн., 3% річних в розмірі 145,57 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.02.2013 року по 01.02.2016 року в сумі 2025,47 грн., компенсацію інфляційних втрат підприємства в розмірі 728,30 грн., 3% річних в розмірі 145,57 грн., судовий збір в розмірі 518,50 грн.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго», місцезнаходження: м. Полтава, вул. Комарова, 2а, поштовий індекс 36008, код 03338030, інші відомості відсутні.

Відповідач - ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України серія КН №331330 виданий 13.02.1997 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Суддя С.М.Косик