ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 683/574/15-ц
Провадження № 22-ц/4820/282/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), Гринчука Р.С., Талалай О.І.

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.

за участю апелянта ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5, представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Москалюк С.А.

розглянув в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні цивільну справу №683/574/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду від 11 грудня 2018 року (суддя Сагайдак І.М.) у справі за скаргою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на дії та постанову головного державного виконавця Старокостянтинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Вовнянка Д.Л. від 28 листопада 2017 року про закінчення виконавчого провадження.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи та представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із скаргою, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначало, що 07 листопада 2018 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 50846661 Банку стало відомо про наявність постанови державного виконавця Вовнянка Д.Л. від 28 листопада 2017 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/683/350/2015 щодо стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 13 липня 2007 року в сумі 17110,18 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 15.12.2014 року 269656 грн. 40 коп. Скаржник вважає, що постанова про закриття виконавчого провадження є незаконною, оскільки рішення суду про стягнення заборгованості не виконане, адже на рахунок стягувача (Банку) перераховано грошові кошти, що стягувалися з боржника у гривневому еквіваленті, а не в іноземній валюті за курсом на день здійснення платежу, як того вимагає чинне законодавство. А тому, оскільки державним виконавцем були порушені норми чинного законодавства, Банк просив суд визнати дії державного виконавця Старокостянтинівського РВ ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області Вовнянка Д.Л. щодо закінчення виконавчого провадження неправомірними та визнати незаконною і скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №50846661 з примусового виконання виконавчого листа №2/863/350/2015 від 28 листопада 2017 року.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 11 грудня 2018 року скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено. Визнано дії головного державного виконавця Старокостянтинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Вовнянка Д.Л. щодо закінчення виконавчого провадження №50846661 неправомірними. Постанову головного державного виконавця Старокостянтинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Вовнянка Д.Л. про закінчення виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2/683/350/2015, виданого 06 жовтня 2015 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області скасовано.

Не погоджуючись із цією ухвалою суду ОСОБА_4 оскаржила її в апеляційному порядку, посилаючись на не повне з'ясування судом обставин справи. Апелянтка зазначає, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було відомо про постанову про закінчення виконавчого провадження ще 12 вересня 2018 року, а не 07 листопада 2018 року, як про це вказує скаржник, а тому Банк пропустив строк звернення до суду із вказаною скаргою. Апелянтка вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що в матеріалах справи містяться відомості про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження представника скаржника, адже під час їх дослідження в суді першої інстанції в них були відсутні як заява представника Банку про ознайомлення з матеріалами так і сама відмітка. Разом з тим ОСОБА_4 вказує, що державним виконавцем було зазначено про направлення оскаржуваної постанови на адресу стягувача одразу після її винесення. Зважаючи на те, що судом першої інстанції не було надано відповідної оцінки пропуску строку звернення Банку до суду із скаргою, апелянтка просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове судове рішення, яким в задоволені скарги відмовити.

ОСОБА_4 та її представник апеляційну скаргу підтримали з підстав у ній наведених.

Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» проти задоволення апеляційної скарги заперечила.

ОСОБА_9, ОСОБА_8 та головний державний виконавець Старокостянтинівського районного відділу ДВС Вовнянко Д.Л. до суду не з'явилися, направивши клопотання щодо розгляду справи у їх відсутності.

Колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається із доводів апеляційної скарги апелянтом оскаржується ухвала лише з підстав пропуску строку звернення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» із скаргою на дії державного виконавця.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 квітня 2015 року стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в солідарному порядку, на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором HMSWGA00007612 від 13 липня 2007 року в сумі 17110,18 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 15 грудня 2014 року 269656 грн. 40 коп.

18 квітня 2016 року державним виконавцем відділу ДВС Старокостянтинівського управління юстиції Вовнянком Д.Л. відкрито виконавче провадження №50846661 з приводу примусового виконання виконавчого листа №2/683/350/2015, що виданий 06.10.2015 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_4, як одного із солідарних боржників, на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за договором кредиту в сумі 17110,18 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 15.12.2014 року 269656,40грн.

28 листопада 2017 року головним державним виконавцем Вовнянком Д.Л. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №50846661 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» з підстав фактичного його виконанням.

Скасовуючи постанову про закінчення виконавчого провадження №50846661 від 28.11.2017 року суд першої інстанції вірно виходив з того, що ухвалюючи рішення у справі №2/683/350/2015 Старокостянтинівський районний суд визначив суму боргу по кредитному договору від 13.07.2007 року, що укладений між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_9 в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення, а саме 17110,18 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 15.12.2014 року 269656,40грн. Разом з тим, на виконання цього судового рішення було боржником сплачено грошові кошти в розмірі еквівалентному 10491,81 доларів США, що є меншим ніж зазначено в рішенні суду. І суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що перерахування суми у Національній валюті за офіційним курсом не є належним виконанням судового рішення, що є підставою для задоволення скарги та визнання дій головного державного виконавця Вовнянка Д.Л. щодо закінчення виконавчого провадження неправомірними і скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №50846661 від 28.11.2017 року. Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи представника боржника ОСОБА_4 ОСОБА_5 про пропуск Банком строку на оскарження зазначеної вище постанови головного державного виконавця, виходячи з того, що скарга подана в строки, що визначені ч. 1 ст. 449 ЦПК України і достатніх доказів того, що Банку було відомо про наявність оскаржуваної постанови ще з квітня 2018 року надано не було.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» пропустив строк звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що відповідно до статті 385 ЦПК (в редакції цивільно-процесуального кодексу України від 2004 року) (чинна стаття 449 ЦПК України 2017 року) скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не пропустив строку звернення із скаргою на дії державного виконавця, оскільки достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що стягувачу було відомо про постанову від 28 листопада 2017 року щодо закінчення виконавчого провадження до ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження 08.11.2018 року надано не було.

Так, судом першої інстанції у відповідності із вимогами ст. 89 ЦПК України вірно оцінено як доказ звернення ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Приватбанк» від 03.04.2018 року (а.с.62) і суд прийшов до правильного висновку, що зазначене звернення не містить жодних відміток Банку, які давали б підстави суду вважати, що саме в такій редакції воно було направлено стягувачу.

Посилання саме в апеляційній скарзі на те, що Банку було відомо про наявність оскаржуваної ним постанови державного виконавця ще з вересня 2018 року в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України є недоведеним.

Так, як вбачається із матеріалів справи (а.с. 81) ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 03.09.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про усунення перешкод у здійсненні права власності, однак доказів того, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було направлено та останнім отримано постанову головного державного виконавця Вовнянка Д.Л. від 28 листопада 2017 року про закінчення виконавчого провадження №50846661 боржником та її представником надано не було, будь - які клопотання в суді апеляційної інстанції ними не заявлялися, хоча боржник та її представник були обізнані із обсягом своїх прав у суді з огляду на те, що ОСОБА_4 надавалася правнича допомога професійним адвокатом ОСОБА_5 А згідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Доводи апелянта в тій частині, що під час дослідження в суді першої інстанції, були відсутні заява представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про ознайомлення із оскаржуваною постановою саме від 08.11. 2018 року та те, що державним виконавцем в судовому засіданні було зазначено про направлення оскаржуваної постанови на адресу стягувача одразу після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи (а.с. 30) міститься копія заяви представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» начальнику Старокостянтинівського РВДВС ГТУЮ у Хмельницькій області про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження про стягнення 17110,18 доларів США та 2696,56 грн. судового збору солідарно з ОСОБА_9, ОСОБА_8 та ОСОБА_4, що зареєстрована за вхідним номером 9597/07.11.18/5.

Судова колегія вважає, що доводи апеляції щодо ненадання судом першої інстанції відповідної оцінки пропуску строку звернення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду зі скаргою на дії державного виконавця зводяться до викладення обставин справи та тлумачення норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Старокостянтинівського районного суду від 11 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 лютого 2019 року.

Судді: (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) Р.С. Гринчук

(підпис) О.І.Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя А.П. Корніюк