_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/2109/19
Провадження № 2/520/2493/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2019 року

Київський районний суд м.Одеса

в складі головуючого судді Калашнікової О.І.

при секретарі Шеховцевій О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вартості відновлювального ремонту,

В С Т А Н О В И В :

04.02.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогами ухвалити рішення про стягнення з відповідача вартості відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 37 245, 50 гривень, стверджуючи, що внаслідок порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху було пошкоджено належний їй позивачу - на праві власності автомобіль HYUNDAI і30, державний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 18.02.2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 відкрите спрощене позовне провадження і справу призначено до судового розгляду з повідомленням сторін про дату, час і місце розгляду справи.

Надалі за клопотанням відповідача суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Відповідач 17.05.2019 року надав відзив на позов з письмовими доказами, що підтверджують його доводи, та клопотання про витребування доказів. Після виконання ухвали суду про витребування доказів справу було призначено до судового розгляду.

Сторона позивача останні два судових засідання до суду не з`являється,причини неявки суду не повідомляє. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд вивчив матеріали справи і встановив наступне:

04.06.2018 року о 10 годині 40 хвилин на вул. Фонтнаська дорога в м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля FIATDOBLO, державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 і автомобіля HYUNDAI і30, державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 Винним в порушенні Правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення автомобілів, постановою Київського райсуду м. Одеси від 04.07.2018 року визнано водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні ушкодження. Як визначено у висновку експерта Федотова Ф.В. №6242 від 30.06 2018 року про оцінку автомобіля, вартість відновлювальноремонтних робіт автомобіля «HYUNDAIі30», державний номер НОМЕР_1 складає 52 742, 53 гривень.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ». На підставі заяви ОСОБА_1 , постанови суду про визнання ОСОБА_2 в порушенні Правил дорожнього руху, звіту експерта про розмір майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, страховик прийняв рішення про виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 15 497, 03 гривень.

Позивач звернулась до суду з вимогами стягнути з відповідача, як винної в ДТП особи - різницю між виплаченим страховим відшкодуванням і визначеним розміром вартості відновлювального ремонту її автомобіля 52742,53 15497,03 = 37245,5 грн.

Сторона відповідача позов не визнала і посилалась на страховий поліс НОМЕР_3 від 16.03.2018 року, за яким ліміт страхових виплат за пошкодження майна встановлено 100 000 грн. і на угоду про розмір страхового відшкодування, укладену 19.09.2018 року ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» в особі генерального директора Ким Г.Г. та ОСОБА_4 (після шлюбу ОСОБА_5 ), за умовами якої сторони у відповідності до положень п.36,2 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» досягли згоди про розмір страхового відшкодування за страховим випадком, що мав місце 04.06.2018 року і визначили, що сума страхового відшкодування складає 25497,03 грн. Страхове відшкодування виплачувалось двома сумами 15497,03 грн. (06.09.2018 року) і 9000 грн. (21.09.2018 року).

Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав:

За загальними правилами, визначеними ст.ст.1166,1167,1187, 1190 ЦК України, тягар цивільної відповідальності має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до ст.999 ЦК законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 №1961-IV.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності закон №1961-IV (ст.3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 закону №1961-IV). Згідно зі ст.6 закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом закону №1961-IV (ст.ст.9, 2231, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до вимог ст.21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон №1961-ІV) на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Судом встановлено, що про факт настання страхового випадку (ДТП) потерпіла особа повідомив письмовою заявою страховика, надалі - потерпілий надав страховику заяву з усіма документами про виплату страхового відшкодування в сумі 52742,53 грн. Страховик, за результатами розгляду страхового випадку, що мав місце 04.06.2018 року, прийняв рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 15497,03 коп. Потерпіла ОСОБА_1 не погодилась з розміром виплаченого їй страхового відшкодування і оскаржила дії ТДВ СК «Ю.Ес.Ай.» до Нацкомісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Під час розгляду скарги ОСОБА_1 і страхова компанія 19.09.2018 року уклали угоду про розмір страхового відшкодування, за умовами якої сторони у відповідності до положень п.36,2 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» досягли згоди про розмір страхового відшкодування за страховим випадком, що мав місце 04.06.2018 року і визначили, що сума страхового відшкодування складає 25497,03 грн. На виконання умов цієї угоди страхова компанія сплатила потерпілій ОСОБА_1 додатково 9000 грн.

У постанові від 04.07.2018 р. у справі №755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Проте покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування відповідальності та сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Велика Палата вважає, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у разі виникнення деліктного зобов`язання страховик бере на себе виконання обов`язку страхувальника у межах суми страхового відшкодування, а страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, може звернутися з позовом до страховика, у якого заподіювач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність, що відповідає загальній меті страхування.

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону №1961-IV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, Страховик у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Порядок відшкодування шкоди пов`язаний з пошкодженням транспортного засобу закріплений у ст. 29 Закону №1961-IV, де вказано, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу,розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити настоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного.

Судом встановлено, що експертним висновком визначено розмір вартості відновлювального ремонту транспортного засобу пошкодженого внаслідок ДТП 04.06.2018 року в сумі 52742,53 грн., страховим полісом визначено ліміт відповідальності страховика в розмірі 100 000 грн., але потерпіла особа і страховик уклали угоду, за умовами якої дійшли згоди, що розмір страхового відшкодування за страховим випадком, який стався 04.06.2018 року складає 25497,03 грн. і цю суму страхового відшкодування потерпіла особа отримала.

З огляду на викладене, вимоги ОСОБА_1 до страхувальника не містяться на положеннях Закону та дійсних обставинах по справі, тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.259,263-268 ЦПК України,суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вартості відновлювального ремонту залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.