Справа № 513/16/19
Провадження № 2/513/254/19
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 року

Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Тончевої Н.М.,

при секретарі - Коротаєвій О.В.,

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представником якого є ОСОБА_2 до Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом:

право власності на 1/51 частину земельної ділянки площею 123.4673 га, яка розташована на території АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт серії НОМЕР_1, виданий Саратською районною державною адміністрацією 14 лютого 2005 року);

право власності на 1/46 частину земельної ділянки площею 10.8822 га, яка розташована на території АДРЕСА_3 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт серії НОМЕР_2, виданий Саратською районною державною адміністрацією 14 лютого 2005 року).

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер. З моменту його смерті відкрилася спадщина, яка прийнята позивачем.

До складу прийнятої позивачем спадщини зокрема входять:

1/51 частина земельної ділянки площею 123.4673 га, яка розташована на території АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

1/46 частина земельної ділянки площею 10.8822 га, яка розташована на території АДРЕСА_3 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначені земельні ділянки нотаріусом позивачу було відмовлено, оскільки позивачем не було надання правовстановлюючих документів про право власності спадкодавця на це спадкове майно.

За таких обставин він вимушений звернутися до суду щодо захисту своїх законних прав та інтересів.

В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області в судове засідання не з'явився, надавсуду заяву, в якій зазначив, що з позовом згоден та просить розглянути справу за його відсутністю.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України, передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно зі ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Частина 1 статті ст. 206 ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Так, відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв'язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер, що підтверджуєтьсясвідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим ІНФОРМАЦІЯ_2 року виконавчим комітетом Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається з:

земельної ділянки площею 0.580 га, яка розташована на території АДРЕСА_1;

1/51 частини земельної ділянки площею 123.4673 га, яка розташована на території АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

1/46 частини земельної ділянки площею 10.8822 га, яка розташована на території АДРЕСА_3 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, виданим 14 листопада 1961 року в селі Зоря Саратського району Одеської області (а.с.8).

20 листопада 2017 року позивач ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, що складається з земельної ділянки площею 0.580 га, яка розташована на території АДРЕСА_1 (а.с.12).

Однак, постановою приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Одеської області від 27 грудня 2018 року (а.с.14) позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на інше спадкове майно, що належало ОСОБА_4, яке було вище перелічено, у зв'язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності померлої на зазначене нерухоме майно.

Проте, 14 лютого 2005 року на ім'я ОСОБА_5 на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 01 грудня 2003 року №753/А-03 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 на земельну ділянку площею 123.4673 га, яка розташована на масиві АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.10). У списку співвласників зазначеної земельної ділянки під номером 4 зазначений ОСОБА_4, частка якого у спільній власності складає 1/51.

14 лютого 2005 року на ім'я ОСОБА_5 на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 01 грудня 2003 року №753/А-03 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 на земельну ділянку площею 10.8822 га, яка розташована на масиві АДРЕСА_3 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.11). У списку співвласників зазначеної земельної ділянки під номером 14 зазначений ОСОБА_4, частка якого у спільній власності складає 1/46.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 року, дійсно належали зазначені вище земельні ділянки у відповідних частках.

Ст.ст.1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Так, враховуючи, що після смерті ОСОБА_4, частина його спадщини успадкована спадкоємцем ОСОБА_1, ніхто більше з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 не звертався, прийняття спадщини за умовою чи застереженням не допускається, спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на зазначене спадкове майно за законом.

Крім того, згідно зі ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку , встановленому законом , вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З квитанції №1 від 29 грудня 2018 року вбачається, що позивачем ОСОБА_1 за подання позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 828 гривень 25 копійок ( а.с.1).

Тож, враховуючи, що відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,81,89,141,264,265,268,272, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1, представником якого є ОСОБА_2 до Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності у порядку спадкування за законом на майно ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а саме:

1/51 частку земельної ділянки площею 123.4673 га, розташованої на території АДРЕСА_2, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5, виданого 14 лютого 2005 року згідно розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 01 грудня 2003 року № 753/А-03 на ім'я ОСОБА_5;

1/46 частку земельної ділянки площею 10.8822 га, розташованої на території АДРЕСА_3, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, виданого 14 лютого 2005 року згідно розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 01 грудня 2003 року № 753/А-03 на ім'я ОСОБА_5.

Зобов'язати управління Державної казначейської служби України у Саратському районі Одеської області, що знаходиться за адресою: індекс 68200, смт Сарата, вулиця Соборна, 21, Саратський район, Одеська область повернути ОСОБА_1 /ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_7/ з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним судового збору (828 гривень 25 копійок) за квитанцією №1 від 29 грудня 2018 року, отримувач УК у Саратському районі, код отримувача: 38037959, банк отримувача: Казначейство України, код банку отримувача: 899998, рахунок отримувача: 5423, що дорівнює 414 (чотириста чотирнадцять) гривень 13 (тринадцять) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошеннячерез Саратський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. М. Тончева