Постанова

Іменем України

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 363/3543/16-ц

провадження № 61-21240св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Сімоненко В. М., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 31 січня 2017 року у складі судді Войнаренко Л. Ф. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Журби С. О., Коцюрби О. П., Сержанюка А. С.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

1. У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми позики, інфляційних втрат та пені.

2. Позовна заява мотивована тим, що 28 квітня 2009 року ОСОБА_1 надав відповідачам у позику кошти у розмірі 78 000 грн строком до 01 січня 2013 року. Відповідачі не виконали свої зобов'язання, до 01 січня 2013 року грошові кошти не повернули. Вказував, що він має право стягнути з відповідачів частину заборгованості у розмірі 12 000 грн строком погашення, відповідно, 01 жовтня 2012 року та 01 січня 2013 року, передбачену пунктом 5 договору позики пеню у розмірі 8 % від несплаченої суми на місяць, що за період з 01 квітня 2011 року до 01 липня 2011 року становить 16 380 грн, інфляційні втрати - 9 576 грн.

3. Разом з тим, у провадженні виконавчої служби знаходився виконавчий напис нотаріуса щодо стягнення коштів з боржника за відповідний період, тому вважав, що вказані кошти стягнуті з боржника у визначеному законом порядку. Зазначав, що 05 травня 2016 року отримав повідомлення від виконавчої служби про фактичну втрату з причини проведення антитерористичної операції виконавчого провадження щодо відповідача разом з виконавчим написом.

4. Оскільки позивач не має можливості отримати дублікати виконавчих написів та поновити виконавчі провадження, вважав, що його права як стягувача на отримання боргу у ОСОБА_2 безповоротно порушені, про що він дізнався лише у травні 2016 року.

5. На підставі викладеного ОСОБА_1 просив: стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно частину заборгованості у розмірі 12 000 грн, інфляційні втрати - 9 576 грн; стягнути із ОСОБА_2 пеню за договором позики за період з 01 квітня 2011 року до 01 липня 2011 року в розмірі 16 380 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

6. Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 31 січня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 28 квітня 2009 року в розмірі 12 000 грн та інфляційні втрати - 9 576 грн, а всього - 21 576 грн. У задоволенні вимог щодо стягнення 16 380 грн відмовлено. Стягнуто на користь держави солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 640 грн.

7. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позичальниками порушено умови договору позики, тому позикодавець має право на стягнення заявленої заборгованості за цим правочином та інфляційних втрат. Позовні вимоги щодо стягнення 16 380 грн за період з 01 квітня 2011 року до 01 липня 2011 року задоволенню не підлягають, оскільки щодо даної суми є виконавчий напис нотаріуса, який вже перебував на виконанні у виконавчих органах і має бути розшуканий відділом виконавчої служби у зв'язку з неправомірним направленням його до Управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі Донецької області.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

8. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

9. Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що 22 липня 2011 року нотаріусом вчинено виконавчий напис про стягнення спірних коштів на користь позивача, вказаний напис перебував на примусовому виконанні державної виконавчої служби, а позивачем не доведено, що фактично кошти стягнуті не були.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10. У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 16 380 грн пені, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вказаних вимог.

11. У решті вимог судові рішення не оскаржуються, тому відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України судом касаційної інстанції не переглядаються.

Рух справи в суді касаційної інстанції

12. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу.

13. Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

14. У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

15. Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 січня 2019 року справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

16. Касаційна скарга мотивована тим, що відповідачі отримали у борг кошти, тому зобов'язані відповідати за порушення зобов'язань відповідно до умов договору позики та законодавства. Обов'язок доказування факту повернення позики покладається на позичальника. Суди залишили поза увагою, що саме відповідачі повинні були доводити, що заборгованість за вчиненим виконавчим написом була стягнута в повному обсязі. Суди дійшли передчасного висновку про недоведення позову з підстав неподання відомостей щодо виконання виконавчого напису нотаріуса. Виконавче провадження не було закінчено, що виключає факт стягнення боргу за виконавчим написом нотаріуса.

Доводи інших учасників справи

17. Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

18. Суди встановили, що між сторонами укладено договір позики від 28 квітня 2009 року, відповідно до якого ОСОБА_1 надав у позику ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 78 000 грн.

19. Позичальники зобов'язались повернути позикодавцеві таку ж саме суму грошових коштів в строки та на умовах, визначених цим договором. Позичальники підтвердили, що грошові кошти у зазначеній сумі вони отримали у позикодавця в повному обсязі до підписання цього договору.

20. Відповідно до пункту 2 договору позики позичальники набувають солідарного обов'язку перед позикодавцем на суму отриманої позики. Позикодавець має право вимагати від позичальників виконання обов'язку за цим договором частково або в повному обсязі як від позичальників разом, так і від будь-кого з них окремо.

21. Позичальники зобов'язались повернути позикодавцеві отримані кошти рівними частками, кінцева виплата - 01 січня 2013 року. Сума, що повертається, підлягає індексації відповідно до індексу інфляції на день повернення (пункт 4 договору).

22. Згідно з пунктом 5 цього договору, якщо позичальники своєчасно не повернуть позику, то у разі прострочення повернення чергової частини коштів позичальники зобов'язані сплатити на користь позикодавця пеню у розмірі 8 % за кожний місяць затримки повернення.

23. Підтвердженням повернення позичальником суми позики або частками сторони домовились вважати заяви позикодавця про прийняття ним грошей, підпис якого повинен бути засвідчений нотаріально, зроблений у примірнику договору позики позичальника про прийняття ним грошей, або платіжний документ, який підтверджує перерахування грошей на користь позикодавця.

24. Договір підписано сторонами, посвідчено нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області.

25. Встановлено, що 11 квітня 2011 року вчинено виконавчий напис за № 759 на суму 56 160 грн за період з 01 січня 2010 року до 01 квітня 2011 року, 22 липня 2011 року за № 1804 та № 1805 вчинено виконавчий напис про стягнення 16 080 грн за період з 01 квітня 2011 року до 01 липня 2011 року боргу та пені за період з 12 квітня 2011 року до 21 квітня 2011 року.

26. Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 09 вересня 2016 року на виконанні Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області з 03 серпня 2011 року до 14 серпня 2014 року перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 1805 від 22 липня 2011 року, виданого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Ковальовою Т. А. про стягнення солідарно з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 16 380 грн.

27. Вказано, що під час виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що боржник отримує пенсію в управлінні Пенсійного фонду України в Артемівському районі Донецької області, 14 серпня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, копію якої разом з оригіналом виконавчого документа направлено до Артемівського відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції для подального виконання. Вищевказаний виконавчий документ повторно на примусове виконання до відділу не надходив та на виконанні не перебуває.

28. Під час проведення перевірки встановлено, що вищевказаний виконавчий документ помилково направлено на адресу Управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі. 01 вересня 2016 року державним виконавцем направлено відповідний запит про повернення виконавчого документу до відділу.

29. Докази про виконання виконавчих написів нотаріуса № 759 та № 1804 в матеріалах справи відсутні.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

30. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

31. Касаційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

32. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

33. Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

34. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

35. Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

36. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

37. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

38. Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

39. Обґрунтовуючи свої вимоги ОСОБА_1 вказував, що він не має можливості отримати дублікати виконавчих написів та поновити виконавчі провадження, тому його права як стягувача на отримання боргу у ОСОБА_2 безповоротно порушені. Виконавче провадження не було закінчено, що виключає факт стягнення боргу за виконавчим написом нотаріуса.

40. Також позивач вказував, що він проживав на тимчасово окупованій території, не міг вчасно звернутися до суду за захистом свого порушеного права, тому просив визнати поважними причини пропуску строку позовної давності.

41. Встановлено, що відповідно до довідки Виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області від 16 вересня 2015 року ОСОБА_1 перемістився з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) в м. Рубіжне Луганської області 11 вересня 2015 року.

42. Разом з тим, відповідачі в судове засідання не з'явилися, заяви про застосування строку позовної давності до суду не подавали.

43. Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

44. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

45. Частиною першою статті 1050 ЦК України визначено, що, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

46. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

47. За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов'язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов'язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов'язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Але відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності.

48. Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього кодексу.

49. На відміну від обчислення позовної давності для вимоги про стягнення штрафу, позовна давність за вимогою про стягнення пені обчислюється окремо за кожен день (місяць), за який нараховується пеня. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на стягнення пені.

50. Можливість стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається у межах позовної давності за основною вимогою з дня (місяця), з якого вона нараховується.

51. Разом з тим, за змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі.

52. Встановлено, що умови договору позики не виконано належним чином, тому нотаріусом вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_2 пені за договором позики за період з 01 квітня 2011 року до 01 липня 2011 року в розмірі 16 380 грн.

53. Разом з тим наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за порушення умов договору позики, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє позикодавця права на отримання пені, передбаченої договором за несвоєчасну сплату коштів.

54. За загальними вимогами процесуального права визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявності доказів, що їх підтверджують).

55. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

56. Позивач звернувся з позовом до суду, просив стягнути пеню, яка підлягає стягненню відповідно до пункту 5 договору позики.

57. Крім того, наявність виконавчого напису нотаріуса за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності.

58. Разом з тим у разі звернення позикодавця до суду після вчинення виконавчого напису про стягнення пені за вказаним договором суд має з'ясувати питання про виконання виконавчого напису і з урахуванням цього вирішити спір на підставі чинного законодавства та умов договору позики.

59. Наведеного суди не врахували, при цьому не встановили усіх фактичних обставин, що мають суттєве значення для вирішення справи, не перевірили, чи узгоджується розмір пені, заявлений позивачем, із фактичним його розміром відповідно до умов договору позики.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

60. Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені, тому суд касаційної інстанції позбавлений можливості усунути вказані недоліки і перевірити доводи позивача та відповідачів, оскільки вони потребують встановлення обставин, які не були встановлені судом.

61. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

62. Отже, рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення із ОСОБА_2 пені за договором позики за період з 01 квітня 2011 року до 01 липня 2011 року в розмірі 16 380 грн підлягають скасуванню з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до вимог статті 411 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 31 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20 квітня 2017 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення із ОСОБА_2 пені за договором позики за період з 01 квітня 2011 року до 01 липня 2011 року в розмірі 16 380 грн скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

В. В. Пророк

В. М. Сімоненко

І. М. Фаловська