ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року м. Херсон

справа № 655/165/18

провадження №22-ц/819/310/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Чорна Т.Г.

секретар Зварич С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Горностаївського районного суду Херсонської області від 02 жовтня 2018 року у складі судді Посунько ГА. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив

У березні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 23 червня 2006 року між банком та ОСОБА_3 укладений кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у розмірі 6 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3 померла. ОСОБА_2 є спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкритті спадщини.

У відповідності до статті 1281 ЦК України, 07 травня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направило претензію кредитора до Горностаївської державної нотаріальної контори. Остання повідомила банк, що спадкоємці померлої ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк».

Вважає, що відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України відповідач прийняв спадщину. У зв'язку з цим, 29.10.2017 року банк направив спадкоємцю лист-претензію з вимогою погасити борг, однак її не було виконано. Зазначає, що станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 23.06.2006 року становить 5170,19 грн. У зв'язку з наведеним, посилаючись на норми 259,526,527,530,608, 1218,1219,1220,1221,1223,1268,1270,1281,1282 ЦК України просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 23.06.2006 року та сплачений судовий збір.

Рішенням Горностаївського районного суду Херсонської області від 02 жовтня 2018 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором з спадкоємця померлого боржника відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити, зазначаючи, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначає, що суд не дав належної оцінки тому, що:

- спадкова справа була заведена у 2016 році за претензією банку, заявленій у жовтні 2016 році, місцем проживання спадкодавця;

- на час смерті спадкодавця, відповідач, проживав з нею разом, що впливає на застосування вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України;

- з'ясування обсягу спадкового майна, його вартості, можливо лише за відповідним судовим рішенням про задоволення вимог кредитора на підставі якого склад майна та визначення його вартості буде визначено та встановлено на стадії його примусового виконання в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Заслухавши доповідача, представника банку, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду жодних доказів прийняття відповідачем спадщини після смерті ОСОБА_3, обсягу спадкового майна, в межах вартості якого спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора, відповідно до приписів ч.1 ст.1282 ЦК України. Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" пропустив строки, встановлені ст.1281 ЦК України, в межах яких кредитор може реалізувати своє право на пред'явлення вимог до спадкоємців. Виходячи з обставин справи та наданих сторонами доказів, суд вважав, що наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 23 червня 2006 року, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3, позивач не довів, чим не виконав вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що 23.06.2006 року між позивачем та ОСОБА_3 укладений кредитний договір про надання кредитного ліміту/ а.с.8-14/ сума якого визначена у 6000 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за його використання згідно з умовами договору та відповідно до якого вона отримала кредитні картки, строк дії останньої - 11/2016 /а.с.84/ .

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (стаття 1054 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть / а.с.18/. За життя, відповідно до укладеного договору, не виконала умови щодо повернення грошових коштів, внаслідок чого за розрахунком банку виникла кредитна заборгованість в загальній сумі 5170 грн.19 коп.

Виписка по основній картці свідчить про користування кредитними коштами за вказаним кредитним договором, як до часу смерті спадкодавця, так і після - 15.11.2015 року, а також рух коштів по картці по датам: 05.12.2014 року, 01.2015 року / а.с.84 зв.с./

З матеріалів справи також вбачається, що на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк» від 13.10.2016 року / а.с.130/ заведена спадкова справа №207/2016 після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року/ а.с.23,45/.

Згідно з відповідями нотаріальної контори/ а.с.23,45/, остання, інформації щодо спадкоємців, які прийняли спадщину немає.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

На запит суду першої інстанції щодо отримання інформації про осіб, які були зареєстровані в житловому будинку за місцем проживання спадкодавця на момент її смерті / а.с.52/, селищною радою надана довідка про реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1: ОСОБА_4 до дня її смерті та її сина ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 / а.с.53/.

Відповідач ОСОБА_2 подавав суду заяву про залучення до участі у справі другого відповідача, чоловіка померлої, ОСОБА_2/ а.с.46/.

Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

З претензії кредитора від 13.10.2016 року ( що узгоджується по даті з номером спадкової справи по року) на адресу Горностаївської державної нотаріальної контори вбачається, що «на теперішній час банку стало відомо, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року»/а.с.130/.

Отже, суд першої інстанції, зазначивши про початок строку з якого банк дізнався - 22 жовтня 2016 року та пославшись на те, що претензію кредитора до державної нотаріальної контори банк направив лише 07 травня 2017 року, тобто після закінчення шестимісячного строку, не перевірив, що претензія банку зареєстрована нотаріусом, а також саме на підставі претензії банку заведена спадкова справа №207/2016, що узгоджується з датою звернення з нею - жовтень 2016 року, а тому дійшов помилкового висновку про пропуск шестимісячного строку.

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання щодо повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1282 ЦК щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора в порядку, передбаченому ч.2 цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК банк заявив вимоги до відповідача.

Так, згідно зі ст.1282 ЦК спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто в розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Проте, відомостей щодо майна, одержаного в спадщину відповідачем ОСОБА_2 1981 р.н. , банком надано не було, а відповідно до відповідей на запити суду апеляційної інстанції, транспортні засоби та земельні ділянки за ОСОБА_3 не зареєстровані, будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 20.02.1988 року. Питання щодо спільної сумісної власності на будинок, звернення стягнення на частку майна представником банку не порушувалося, що не позбавляє права позивача на здійснення дій у встановленому законом ( ст. 271 ЦК України) порядку, а на стадії апеляційного перегляду рішення суду вчинення зазначених процесуальних дій, процесуальним законом не передбачено.

Дотримання банком вимог ст. 1281 ЦК України без доведення ним наявності спадкової маси для відповідача для задоволення вимог кредитора за обставинами у даній справі не надає підстав для задоволення позовних вимог банку.

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який зводиться до того, що відсутність спадкового майна унеможливлює виникнення обов'язку спадкоємця на задоволення вимог кредитора, а тому вимоги кредитора задоволені бути не можуть.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги на правильність висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову не впливають, а тому підстави для скасування рішення суду і ухвалення нового про задоволення позовних вимог банку відсутні, внаслідок чого рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтею 367, п.1.ч.1 статті 374, статтями 375,382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Горностаївського районного суду Херсонської області від 02 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Склярська

Судді: Л.В.Пузанова

Т.Г.Чорна

Повний текст постанови складено 20 лютого 2019 року

Суддя І.В. Склярська