У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача про призначення судово-почеркознавчої експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

12.02.2019 року до суду надійшло клопотання представника позивача про призначення по справі посмертної судово-психіатричної експертизи, на вирішення якої поставити питання щодо того, чи страждала ОСОБА_6 на момент укладення заповіту будь-яким психічним розладом; якщо так, чи могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.

У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, зважаючи на те, що підставою для визнання заповіту недійсним позивачем вказується те, що фізична особа у зв'язку з хворобою не могла власноручно підписати оспорюваний заповіт, а тому вважає, що підстав для призначення судово-психіатричної експертизи немає.

Третя особа у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Зваживши доводи клопотання, вислухавши думку учасників справи, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з?ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цим самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, предметом даного позову є визнання недійсним заповіту, складеного від імені ОСОБА_6.

Підставою недійсності заповіту позивач вказує те, що ОСОБА_6 у зв'язку з хворобою не могла власноручно підписати оспорюваний заповіт.

У письмовому клопотанні представник позивача просить призначити судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити питання щодо того, чи страждала ОСОБА_6 на момент укладення заповіту будь-яким психічним розладом; якщо так, чи могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Виходячи з вимог ст. 76, 103 ЦПК України, суд вважає, що підстав для призначення вказаної експертизи немає, оскільки висновок судово-психіатричної експертизи жодним чином не вплине на вирішення справи по суті, оскільки підставою для визнання заповіту недійсним є неможливість за станом здоров'я ОСОБА_6 підписати особисто заповіт, а не визнання заповіту недійсним, оскільки він був укладений особою, яка не розуміла значення своїх дій внаслідок психічних захворювань.

Зважаючи на викладене вище, вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання представнику позивача повинно бути відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 76, 103, 252 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача про призначення судово-почеркознавчої експертизи - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 13 лютого 2019 року.

Суддя О.В.Лісовська