РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/4836/17

Провадження № 2/643/204/19

02.12.2019 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Харченко А.М.

за участю секретаря Горборукової М.О.

представників позивача ОСОБА_1

представника відповідачів адвоката Андрійчук Н.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення грошової компенсації,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_1 , який діє на підставі виданої довіреності, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить поділити в натурі 2-х кімнатну квартиру, житловою площею 29,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , передавши їй та ОСОБА_3 і визнавши за ними право приватної власності на відокремлені частини зазначеної квартири, що відповідають розміру частки кожної із сторін у спільному майні. Витребувати у відповідача копії правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_2 , копії документів, які підтверджують членство відповідача в ЖСК «Локомотив» (зараз ЖК «Луноход № 271») та виплати ним розміру суми паю.

01.02.2018. позивач ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_1 , звернулася до суду з уточненою позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , в якій просить визнати право приватної власності позивача на частину квартири за адресою АДРЕСА_1 , що відповідає розміру частки її у спільному майні; визнати протиправними дії відповідача щодо володіння та користування частиною житла, що належить позивачу без належного договору, зобов`язати інших співвласників надати відповідну компенсацію вартості частки позивача, або встановити порядок користування спірною квартирою, або поділити в натурі зазначену квартиру; зобов`язати інших співвласників укласти договір про поділ майна, що є у спільній частковій власності у письмовій формі із нотаріальним завіренням (а.с.67-68).

29.10.2018 р. позивач ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_1 , звернулася до суду з уточненою позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якій просить припинити дії відповідача, яка порушує право позивача щодо володіння та користування частиною житла, що належить їй без належного договору, зобов`язати відповідача надати позивачу грошову компенсацію у розмірі 147076 грн., зобов`язати співвідповідача надати позивачу грошову компенсацію у розмірі 51164 грн., зобов`язати інших співвласників укласти договір про поділ спільного майна, що є у спільній частковій власності у письмовій формі із нотаріальним завіренням. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на ті обставини, що рішенням Московського районного суду від 09 липня 1985 року по справі № 2-1191 щодо розподілу паю на 2-х кімнатну квартиру у ЖСК «Локомотив» по АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_2 право власності на 1714 карбованців паєнакопичень у ЖСК «Локомотив» м. Харків станом на 23.09.1980 року та визнано за ОСОБА_3 право власності на 1514 карбованців паєнакопичень у ЖСК «Локомотив» м. Харків станом на 23.09.1980. Також зазначеним рішенням суду поновлено порушене право ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 , вселивши їх на цю площу. На виконання цієї частини рішення судом надано відстрочку до надання їм іншого житла. Іншу частину квартирного паю відповідач виплатив самостійно, у тому числі, під час перебування у шлюбі із співвідповідачем. Якщо вважати, що станом на 23.09.1980 року житловий пай був виплачений на дві третини за позивачем було визнано 1714 крб., а за відповідачем 1514 крб., то відсоткова частина позивача у пайовій участі складає 35,4%. Як зазначалося вище, інша частина житлового паю (одна третина) сплачувалася відповідачем разом із співвідповідачем. Тому, у сукупності відсоткова частка відповідача у спірному майні складає 47,89%, тоді як співвідповідача дорівнює 16,66%. Таким чином, викуп кооперативної квартири за адресою: АДРЕСА_1 відбувся за кошти трьох осіб: позивача, відповідача та співвідповідача, де частка відповідача складає 47,89%, позивача 35,4%, а частка співвідповідача 16,66%. На даний час спільною квартирою користуються та розпоряджаються відповідач та співвідповідач. Позивач не може користуватися своєю частиною майна, у зв`язку з тим, що відповідач не допускає її до житла. Ніякого іншого житла ОСОБА_2 не має. З черги на отримання житла її було знято рішенням виконкому Харківської міської ради від 02.10.2013 року № 622. У зв`язку з цим відповідачу було запропоновано добровільно визначити порядок користування спірною квартирою, однак він відмовився. Його відмову позивач вважає безпідставною. Позивач згоден на отримання компенсації від інших співвласників. Якщо ринкова вартість спірної квартири складає 560000 грн., то частка позивача у спірному майні складає 198240 грн. (а.с. 82-83).

Ухвалою суду від 24.01.2019 року до участі у справі в якості співвідповідача залучена ОСОБА_4 (а.с.90-91).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , який діє на підставі виданої довіреності, підтримав позовні вимоги позивача, посилаючись на вищенаведене, та просив позов задовольнити. Крім того, зазначив, що ОСОБА_2 дійсно визнавалася недієздатною, але на цей час її дієздатність відновлена. Вона мешкає в АДРЕСА_3 зі своїм братом в колишньому будинку батьків. Надав відповідь на відзив на позовну заяву (а.с. 115-118).

Відповідач ОСОБА_3 надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що проти уточнених позовних вимог позивача заперечує та вважає їх такими, шо не підлягають задоволенню. Вважає дієздатність ОСОБА_2 не поновлювалася, Позивачем не наведено якими саме діями ОСОБА_3 порушується право позивача щодо володіння та користування частиною житла, що належить їй без належного договору. Відповідно до наданої до матеріалів справи довідки № 4107 від 05.04.2016 року станом на день надання довідки приватизація квартири АДРЕСА_4 ), в будинку 30-В Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради не проводилась. А відтак позивачу було відомо про відсутність у неї права власності на частину квартири АДРЕСА_5 , а тільки наявне право власності на паєнакопичення, та будь-які посилання на власність частини спірної квартири є безпідставними. Відстрочення рішення Московського районного суду м. Харкова від 09.07.1985 року щодо вселення у вказану квартиру надане через стан здоров`я позивача, враховуючи висновок Обласного психоневрологічного диспансеру від 10.06.1983 року № 1839. Крім того, ОСОБА_4 зареєстрована в АДРЕСА_6 . Представник позивача посилається на не допуск відповідачем ОСОБА_3 позивача до спірної квартири, при цьому доказів, що підтверджують скасування рішення Московського районного суду м. Харкова від 09.07.1985 року, яким надано відстрочення виконання рішення по вселенню позивача до зазначеної квартири до надання позивачу іншого житла. Документів, підтверджуючих право власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_7 позивачем не надано. Позивачем самостійно, без належних доказів вчинено припущення, що позивачка володіє 35,4 відсотками вартості квартири АДРЕСА_5 та без належних доказів визначено розмір грошової компенсації частки позивача у спільному майні - квартирі АДРЕСА_5 без надання розрахунку виникнення суми, яку позивач бажає отримати від відповідачів. Згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 09.07.1985 року за відповідачем ОСОБА_3 визнано право власності на 1514 рублів паєнакопичень в ЖБК «Локомотив» та визначено, що всі паєнакопичення, що внесені ним після 23.09.1980 року є власністю ОСОБА_3 , отже наведене суперечить висновкам позивача щодо права власності на квартиру АДРЕСА_5 належить трьом особам позивачу та відповідачу із співвідповідачем. Також не визначено коло осіб, щодо яких позивач просить вчинити дії щодо укладення договору про поділ спільного майна, не ідентифіковано майно, щодо якого слід укласти такий договір, не визначено умови договору. До того ж така вимога суперечить іншій вимозі позивача щодо надання їй грошової компенсації за частину спірної квартири. Також не обгрунтована технічна можливість виділу частки квартири в натурі (а.с. 94-95).

Відповідач ОСОБА_4 направила суду відзив на уточнену позовну заяву, в якому зазначила, що проти уточнених позовних вимог заперечує та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки будуються на припущеннях та вигадках. Не визначено коло осіб щодо яких позивач просить суд вчинити дії щодо укладення договору про поділ спільного майна, не ідентифіковано майно щодо якого слід укласти такий договір, не визначені умови договору. Вимоги позивача щодо укладення договору про поділ спільного майна спірної квартири суперечить іншій вимозі позивача щодо надання їй грошової компенсації за частину квартири АДРЕСА_8 . Позивачем також необгрунтована технічна можливість виділу частки квартири в натурі. В матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували поновлення цивільної дієздатності позивача та усвідомлення нею своїх дій. Справу просила слухати за її відсутності (а.с.102-103, 104).

Представник відповідачів адвокат Андрійчук Н.В. в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог позивача, оскільки не зазначено яким чином відповідачі порушують права позивача. Крім того, право власності на спірну квартиру не зареєстровано, технічний паспорт не виготовлявся. В задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, прийшов до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09 липня 1985 року у справі № 2-1191 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ паю, визнано за ОСОБА_2 право власності на 1714 крб. паєнакопичень в ЖБК «Локомотив» в м. Харкові станом на 23.09.80 р.; визнано за ОСОБА_3 право власності на 1514 крб. паєнакопичень в ЖБК «Локомотив» станом на 23.09.80 р.; поновлене порушене право ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина ОСОБА_1 на кв. АДРЕСА_2 , вселивши їх на цю житлову площу. Надана відстрочка виконання рішення в частині вселення ОСОБА_2 до надання їй іншого житла (а.с.3-5).

Згідно з листом Управління обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства виконкому Харківської міської ради від 17.06.2016, копія якого знаходиться в матеріалах справи, ОСОБА_2 , 1948 року народження, перебувала на квартирному обліку при виконкомі Харківської міської ради за загальним списком та включена до списків першочерговиків з урахуванням пільги осіб, які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань з 03.12.1985. Рішенням виконкому Харківської міської ради від 02.10.2013 № 622 була знята, як така, що не проходила перереєстрацію більше 5 років. У соціальних економічних програмах доступного житла участі не приймала (а.с.8).

Згідно з листом Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконкому Харківської міської ради від 05.04.2016, копія якого знаходиться в матеріалах справи, житловий будинок по АДРЕСА_9 на теперішній час назву змінено на АДРЕСА_4 не є об`єктом комунальної власності територіальної громади м. Харкова. Окремо квартира АДРЕСА_6 вказаного будинку до комунальної власності територіальної громади м. Харкова не приймалася. Приватизація зазначеної квартири Управлінням не проводилася (а.с.7).

Частиною першою статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 384 ЦК України, член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її.

У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Як встановлено судом, оформлення викупленої квартири в будинку кооперативу та державна реєстрація не проводилася.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ухвалами суду від 25 січня 2018 р. та від 22 жовтня 2018 р. позовна заява ОСОБА_2 залишалася судом без руху та було запропоновано позивачу уточнити свої позовні вимоги.

Належних доказів та підстав для виплати грошової компенсації відповідачами позивачу не надано, позовні вимоги стосовно розміру частки позивача у спільному майні, інші співвласники, умови договору не визначені.

Враховуючи вищенаведене, в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення грошової компенсації, суд відмовляє у повному обсязі за його недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення грошової компенсації відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Харченко А.М.