Ухвала

Іменем України

07 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 404/6831/15-ц

провадження № 61-528ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 вересня 2018 року, постановлену у складі судді Варакіної Н. Б. та постанову Кропивницького апеляційного суду від 28 листопада 2018 року, ухвалену у складі суддів: Авраменко Т. М., Суровицької Л. В., Черненка В. В., у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії старшого державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ПісчанськогоПавла Євгеновича,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

У серпні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби

м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Пісчанського П. Є. ( далі - ДВ Фортечного ВДВС

м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області Пісчанський П. Є.)

Скаргу обгрунтовано тим, що рішенням Кіровського районного суду

м. Кіровограда від 09 листопада 2015 року позов ОСОБА_6 про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 14 вересня 2015 року по 13 березня 2024 року. На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист. 02 грудня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №49488844. Старшим ДВ Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області Пісчанським П.Є. 02 серпня 2018 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою постановлено здійснювати відрахування з доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Вважає, що державним виконавцем допущено помилку у тлумаченні судового рішення, не зазначено, що стягнення аліментів проводиться на користь дитини, та безпідставно збільшено розмір аліментів з 30% прожиткового мінімуму до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 вересня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив із того, що доводи скаржника щодо стягнення аліментів на користь малолітньої дитини та незаконного встановлення державним виконавцем мінімального розміру аліментів, який не може бути менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є помилковими та не грунтуються на Законі, оскільки малолітня дитина у віці 12 років не наділена повною дієздатністю та її законними представниками є батьки, а відтак, аліменти стягуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина. Крім того, збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не є підставою для збільшення розміру аліментів.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 28 листопада 2018 року, ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 вересня 2018 року залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи без змін ухвалу районного суду, дійшов висновку, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_4, оскільки постанова державного виконавця прийнята відповідно до Закон, в межах повноважень державного виконавця і право боржника не було порушено.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У січні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_4, в якій просив скасувати ухвалу Кіровського районного суду

м. Кіровограда від 26 вересня 2018 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 28 листопада 2018 року та ухвалити нове рішення, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій порушили норму статті 58 Конституції України, в частині зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, оскільки рішення про стягнення з нього аліментів ухвалено 09 листопада 2015 року, а Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення захисту права дитини на належне утримання» набрав чинності 08 липня 2017 року.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необгрунтованою.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необгрунтованою.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

За приписами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин першої та другої статті 182 СК України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначений виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України.

08 липня 2017 року набрав чинності Закон України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення захисту права дитини на належне утримання», яким визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно виходив із того, що постанова державного виконавця від 02 серпня 2018 року прийнята відповідно до вимог Закону, оскільки, згідно частини другої статті 182 СК України зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення та збільшення їх розміру.

За змістом статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є її власністю; той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини, а тому, доводи заявника про те, що державний виконавець помилково не вказав, що аліменти стягуються на користь дитини є безпідставними.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Касаційна скарга не містить обгрунтованих посилань на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а зводиться до незгоди заявника із ухваленими судовими рішеннями, законність та обгрунтованість яких доводами касаційної скарги не спростована.

Ураховуючи наведене, ухвала Кіровського районного суду м. Кіровограда від

26 вересня 2018 року та постанова Кропивницького апеляційного суду від

28 листопада 2018 року, ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті

394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від

26 вересня 2018 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від

28 листопада 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії старшого державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Пісчанського Павла Євгеновича, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:Г. І. Усик В. О. Кузнєцов А. С. Олійник