Справа №: 486/301/19 Провадження № 2-н/486/29/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області в складі головуючого судді Далматової Г. А., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд, дослідивши заяву та додані до заяви документи прийшов до наступного висновку.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звертається із заявою про видачу судового наказу як повнолітня дитина, що продовжує навчання.

Відповідно до ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу та є виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню ( п.1-1 ч.1 ст.3 Закон України «Про виконавче провадження»).

Частиною 1 статті 199 СК України встановлено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Тобто обов'язок утримувати повнолітню дитину не є безумовним і настає за наявності трьох умов одночасно - дитина навчається, не досягла двадцяти трьох років та батьки можуть надавати матеріальну допомогу.

Пунктом 4 частини 1 статті 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

Згідно приписів ч.7 ст.170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, боржник за судовим наказом є особою, яка безумовно зобов'язана утримувати дитину, що протирічить вимогам ст.199 СК України.

Зважаючи на сістемний аналіз норм ЦПК та СК України, вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини мають розглядатись в позовному провадженні.

Статтею 165 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу;

4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для предявлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу;

9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємоповязані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 необхідно відмовити у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини.

Керуючись ст.ст. 165, 260 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 відмовити у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_3