ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 674/1448/18
Провадження № 22-ц/4820/2001/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Костенка А.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Журбіцького В.О.,

учасники справи: представник відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 03 вересня 2019 року (суддя Шклярук В.М.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позов мотивувала тим, що за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 лютого 2013 року з ОСОБА_3 стягуються аліменти на її користь на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 листопада 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення судом видано дублікат виконавчого листа від 01 березня 2013 року на підставі якого відкрито виконавче провадження №55974009. Відповідач рішення Хмельницького міськрайонного суду від 01.02. 2013 року по сплаті аліментів з 01 листопада 2015 року не виконує, аліменти не сплачує, внаслідок чого у нього, згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 20 серпня 2018 року, виданого Дунаєвецьким районним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ в Хмельницькій області, за період з 01.11.2015 року по 01.08.2018 року, складає 26 243,55 грн.

За таких обставин, позивач просила стягнути з ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 26 243,55 грн.

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 03 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що правових підстав для застосування вимог ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України та нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відсутні, оскільки ОСОБА_3 доведено, що він не ухилявся від сплати аліментів, а тому вина його в несплаті аліментів відсутня.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивувала тим, що судом не з`ясовано розмір несплачених аліментів за кожним із періодичних платежів, не установлено строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане. Вважає помилковим висновок суду щодо відсутності вини платника аліментів у несплаті аліментів, оскільки відсутність вини платника аліментів можлива тільки у тому разі, коли заборгованість виникла з незалежних від платника аліментів причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати або неправильним перерахунком аліментів банком. Посилалась на порушення судом норм процесуального права щодо допиту в судовому засіданні державного виконавця Дунаєвецького РВ ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області Романишина О.А., оскільки сторонами клопотання про його допит не заявлялось. Також вважає недоведеними обставини справи щодо відсутності у неї підстав для нарахування та стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, оскільки відповідач намагався сплачувати аліменти в добровільному порядку попри відсутність примусового виконавчого провадження. При цьому вказувала, що відповідач не сплачував аліменти з 01.11.2015 року, лише після ухвалення Дунаєвецьким районним судом рішення від 26.12.2016 року при вирішенні спору щодо батьківства, яким його попереджено про необхідність зміни ставлення до доньки, відповідач через поштове відділення перерахував кілька платежів в рахунок погашення аліментів, які вона не отримувала, оскільки вони були адресовані на прізвище « ОСОБА_6 ».

Крім того, зазначає, що є незрозумілим чому судом першої інстанції прийнято до уваги розрахунок державного виконавця від 16.11.2018 року про відсутність заборгованості по сплаті аліментів у відповідача, а разом з тим не взято до уваги розрахунок від 20.08.2018 року - про заборгованість у розмірі 26 243,55 грн.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судове засідання ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток.

Представник ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , в судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила її відхилити.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 01.02.2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи з 23.11.2012 року і до досягнення дитиною повнолітня.

25 лютого 2013 року за заявою стягувача про примусове виконання, державним виконавцем органу державної виконавчої служби Дунаєвецького районного управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №686/773/2013 року виданого 15.02.2013 року.

Згідно копії довідки відділу державної виконавчої служби від 23.10.2015 року №03-21/4031 станом на 23.10.2015 року заборгованість по виплаті аліментів на користь ОСОБА_8 на утримання дитини відсутня.

03 листопада 2015 року до відділу державної виконавчої служби Дунаєвецького районного управління юстиції надійшла заява від представника ОСОБА_8 про відмову стягувача від примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та закриття виконавчого провадження.

Виконавче провадження на підставі вищезазначеної заяви, постановою державного виконавця від 04.11.2015 року, згідно з вимогами п.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», було закінчено.

В подальшому, 27 грудня 2016 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду за заявою ОСОБА_2 про втрату виконавчого листа, було видано дублікат виконавчого листа на виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області №2218/24490/2012 року щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу починаючи з 23.11.2012 року до повноліття дитини.

Постановою від 14.03.2018 року державним виконавцем Дунаєвецького районного відділу державної виконавчої служби, розглянуто заяву про примусове виконання дубліката виконавчого листа №2218/24490/2012 виданого 01 березня 2018 року Хмельницьким міськрайонним судом, та відкрито провадження з виконання дубліката виконавчого листа №2218/24490/2012 виданого 01 березня 2018 року (номер провадження№55974009).

20 серпня 2018 року державним виконавцем Дунаєвецького районного відділу державної виконавчої служби при примусовому виконанні, відкритого на підставі дубліката виконавчого листа №2218/24490/2012 виданого 01 березня 2018 року Хмельницьким міськрайонним судом, здійснено розрахунок нарахованих та несплачених аліментів за період з 01.11.2015 року по 01.08.2018 року в розмірі 26243,55 грн.

Однак, постановою Хмельницького апеляційного суду від 29.10.2018 року у справі №2218/24490/2012 ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.12.2016 року скасовано у зв`язку з порушенням норм процесуального права, боржника належним чином не було повідомлено про розгляд заяви, та постановлено нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_9 знову-таки задоволено і видано дублікат вищевказаного виконавчого листа.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 07.02.2019 року виконавчий лист, виданий Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 01 березня 2018 року, визнано таким, що не підлягає виконанню.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме, квитанції про сплату аліментів від 06.11.2018 року на суму 14999 грн., квитанції про сплату аліментів від 06.11.2018 року на суму 1500 грн. ОСОБА_3 , після того як йому стало відомо про видачу дубліката виконавчого листа про стягнення аліментів на утримання доньки, сплачено аліменти за весь період з часу закінчення виконавчого провадження.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 16.11.2018 року визначеного державним виконавцем Дунаєвецького районного відділу державної виконавчої служби у боржника ОСОБА_3 заборгованість зі сплати аліментів відсутня.

Крім того, судом встановлено, проти чого не заперечувала позивачка, що в період після закінчення виконавчого провадження, ОСОБА_3 намагався добровільно сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини, направляючи гроші через відділення банку за адресою місця реєстрації стягувачки, але остання відмовлялася від їх отримання, як сама зазначала, через те, що такі відправлення були адресовані на прізвище « ОСОБА_6 ».

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно з ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем (а не стягувачем, чи боржником). Лише визначивши розмір такої заборгованості, можна обчислювати неустойку.

Як роз`яснив пленум у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання полягає у тому, щоб сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Сімейним законодавством України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

За таких обставин, суд першої інстанції, встановивши, що відповідачем доведено відсутність його дій щодо ухилення від сплати аліментів, а тому його вина відсутня, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову. Оскільки станом на 01.11.2015 року за заявою позивачки було закінчено виконавче провадження про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, в період коли було закінчено виконавче провадження ОСОБА_3 намагався сплачувати аліменти в добровільному порядку, однак поштові перекази, які направлялися ним на ім`я позивачки, нею не отримувалися. В той час коли йому стало відомо про видачу дубліката виконавчого листа, ним сплачено аліменти за весь період після закінчення виконавчого провадження.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та відповідні їм правовідносини, всебічно та об`єктивно досліджено наявні у справі докази, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргуОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 03 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2019 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.М. Костенко

О.І. Ярмолюк