Провадження №2/760/2500/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року м. Київ

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Кушнір С.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Шостої Київської державної нотаріальної контори про визнання дій протиправними та скасування постанови заступника начальника слідчого відділу УСБУ в м. Києві від 20.07.2010 р. про накладення арешту на земельну ділянку та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 29.11.2018 р. звернувся до суду з позовною заявою до Шостої Київської державної нотаріальної контори, в якій просить:

визнати протиправним рішення завідувача Шостої київської державної нотаріальної контори Капелька Н.М. від 21.11.2018 р. № 59/0101-16 про вилучення обтяження (арешт) на земельну ділянку, площею 0.1000 га, розташованої на АДРЕСА_1, який був зареєстрований на підставі постанови слідчого відділу УСБУ у місті Києві про визнання речовими доказами та накладення арешту від 20 липня 2010 року;

скасувати арешт на земельну ділянку, площею 0.1000 га, розташованої на АДРЕСА_1, який був зареєстрований на підставі постанови слідчого відділу УСБУ у місті Києві про визнання речовими доказами та накладення арешту від 20 липня 2010 року;

зобов'язати Шосту київську державну нотаріальну контору, внести зміни щодо зняття заборони в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, а саме на земельну ділянку, за кадастровим номером НОМЕР_2, площею 0.1000 га, що розташована на АДРЕСА_1, яка згідно Державного акту, серія НОМЕР_1, видана ОСОБА_1, на підставі рішення Київської міської ради від 26.02.2010 р. № 116/3554, арешт якої було накладено 20 липня 2010 р. під час дії старого Кримінально-процесуального кодексу України, який був накладений постановою заступника начальника слідчого відділу УСБУ в місті Києві майора юстиції Мосьондза Дмитра Володимировича в неіснуючій на даний час кримінальній справі № 50-6217 по обвинуваченню ОСОБА_4 та інших осіб у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 233 та ч. 4 ст. 190 КК України.

Вивчивши матеріали справи та встановивши відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 та. ч. 3 ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу,Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Так, з позову вбачається, що згідно постанови заступника начальника слідчого відділу Управління Служби безпеки України в місті Києві майора юстиції Мосьондза Дмитра Володимировича від 20 липня 2010 р. в кримінальній справі № 50-6217 по обвинуваченню ОСОБА_4 та інших осіб у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 233 та ч. 4 ст. 190 КК України, було накладено арешт на земельну ділянку, площею 0.1000 га, що розташована на вул. Новокзальній, 89 у Солом'янському районі м. Києва.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_1, зазначена земельна ділянка належить на праві власності позивачу, ОСОБА_1

Даний арешт на земельну ділянку чинний до теперішнього часу.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №142396100 від 23.10.2018 р., реєстратором Шостої київської державної нотаріальної контори 04.08.2010 р., на підставі постанови заступника начальника слідчого відділу УСБУ в місті Києві майора юстиції Мосьондза Д.В. від 20.07.2010 р. о 10:17:08 за реєстраційним номером обтяження 10105203 у відомостях з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, був накладений арешт нерухомого майна, а саме на земельну ділянку, за кадастровим номером НОМЕР_2, площею 0.1000 га, що розташована на АДРЕСА_1.

Згідно повідомлення начальника відділу прокуратури м. Києва О. Юрченко № 21/1-7954-12 від 28.10.2016 р. вбачається, що відділом нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, прокуратури м. Києва (на той час) підтримувалося державне обвинувачення в кримінальній справі № 50-6217 по обвинуваченню ОСОБА_4 та інших осіб у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 233 та ч. 4 ст. 190 КК України, яка розглядалася на той час по суті Голосіївським районним судом м. Києва.

Разом з тим, як стало відомо позивачу, Голосіївським районним судом м. Києва кримінальна справа № 50-6217 по обвинуваченню ОСОБА_4 та інших осіб у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 233 та ч. 4 ст. 190 КК України, була повернута прокурору для доопрацювання.

Згідно повідомлення прокурора, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні прокуратури міста Києва Сибірякова О. від 03.08.2018 р., вих. № 04/4-25-15, кримінальна справа № 50-6217 та з іншими кримінальними справами, слідчим відділом ГУ СБ України у місті Києві, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 від 27.11.2012 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 362, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 367, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 362 КК України.

Позивач зазначає, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні, на даний час, здійснює слідчий відділ Головного управління СБ України в місті Києві та Київській області, який знаходиться за адресою: 01010, м. Київ, Аскольдів провулок, 3-а та територіально відноситься до юрисдикції Печерського районного суду міста Києва, а тому всі клопотання слідчого, повинні розглядатися виключно Печерським районним судом м. Києва, а не іншими судами м. Києва.

Згідно відповіді завідувача Шостої київської державної нотаріальної контори від 21.11.2018 р. № 59/0101-16, арешт на земельну ділянку, площею 0.1000 га, розташованої на АДРЕСА_1, був зареєстрований на підставі постанови слідчого відділу УСБУ у м. Києві про визнання речовими доказами та накладення арешту від 20.07.2010 р., яка в матеріалах нотаріальної контор не збереглася.

Вилучити обтяження (арешт) на вищевказану земельну ділянку, можливо на підставі рішення (постанов) компетентних органів або на підставі рішення суду.

Таким чином, звертаючись до суду, позивач просить скасувати накладений в рамках кримінальної справи № 50-6217 (кримінального провадження № 0000031 від 27.11.2012 р.) порушеної відносно ОСОБА_4 та інших осіб, арешт на належне йому на праві приватної власності майно, а саме земельну ділянку, площею 0.1000 га, розташованої на АДРЕСА_1, посилаючись на порушення його права власності.

Відповідно до ст. 126 КПК України 1960 року забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт.

Накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Згідно з пунктом 9 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року « Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

При цьому, згідно з пунктом 9 розділу XI "Перехідні положення" КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Арешт на майно позивача накладений в межах кримінальної справи у відповідності до норм Кримінально - процесуального кодексу України, якими передбачено і можливість скасування арешту на майно.

Вбачається, що вирішення питання про зняття арешту, накладеного слідчим в рамках кримінальної справи, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Розгляд таких питань має здійснюватись в порядку, передбаченому розділом VIII (Виконання судових рішень) КПК України.

Так, відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно (частина друга статті 174 КПК України).

Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації (частина третя статті 174 КПК України).

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (частина четверта статті 174 КПК України).

Тобто, порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлюється статтею 174 КПК України, і відповідно підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства.

В КПК України, який набрав чинності у листопаді 2012 року, законодавцем чітко врегульовано порядок вирішення питання про зняття арешту з майна.

З огляду на зазначене, відносини, які виникають у зв'язку із застосуванням такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, регулюються кримінальним процесуальним законом незалежно від того, чи є особа, на майно якої накладено арешт, учасником кримінального провадження.

Враховуючи наведені норми законодавства, прихожу до висновку, що положення статей 15, 16, 316, 321, 391 ЦК України не піддягають застосуванню до відносин щодо скасування арешту на майно як заходу забезпечення кримінального провадження та відповідно такі вимоги не підлягають розгляду в поряду цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи те, що арешт на майно позивача (на спірну земельну ділянку) було накладено слідчим в рамках розслідування ним кримінальної справи та в порядку, передбаченому кримінально-процесуальним законодавством України, відтак, і скасовувати його також слід за правилами, встановленими КПК України, а законодавство про захист права власності застосуванню до спірних правовідносин не підлягає, тому прихожу до висновку про те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 р. у справі №758/2822/16-ц (провадження №61-8179зпв18).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на наведене, у відкритті провадження у даній справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 19, 186, 260, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Шостої Київської державної нотаріальної контори про визнання дій протиправними та скасування постанови заступника начальника слідчого відділу УСБУ в м. Києві від 20.07.2010 р. про накладення арешту на земельну ділянку та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Кушнір С.І.