Справа №: 671/1895/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області

в складі головуючої-судді Павлової А.С.,

за участі: секретаря судового засідання Козак Г.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Волочиськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненої адміністративним правопорушенням, -

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2019 року адвокат Соломяна А.В. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненої адміністративним правопорушенням.

В обґрунтування позову зазначила, що згідно рішення Волочиського районного суду від 13.03.2018 ОСОБА_3 повинен був демонтувати пам`ятник, встановлений на могилі померлої матері позивача - ОСОБА_7 , сплатити на користь ОСОБА_8 (батька позивача) кошти в сумі 16000 гривень та відшкодувати ОСОБА_8 понесені судові витрати в сумі 5905 гривень 19 копійок. Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 29.05.2018 рішення Волочиського районного суду від 13.03.2018 скасовано, в задоволені позову ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про розірвання договору виготовлення пам`ятника від 14.07.2016 - відмовлено.

Після смерті ОСОБА_8 його син ОСОБА_1 , як спадкоємець продовжив вимагати у ОСОБА_3 встановлення пам`ятника належної якості, або повернення коштів.

У період з 01.12.2018 по 14.12.2018 відповідач ОСОБА_3 самовільно, без повідомлення позивача чи органів місцевого самоврядування, демонтував надгробний пам`ятник та забрав його з собою. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 22.01.2019 звернувся до Волочиського ВП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області із заявою про злочин. Однак, постановами слідчого від 22 березня 2019 року та 30 вересня 2019 кримінальне провадження по даному факту було закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Крім того, адміністративною комісією 01.03.2019 було розглянуто справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ст. 186 КУпАП - самоуправство.

Представник позивача зазначила, що такі дії відповідача спричинили сильні душевні переживання у позивача, в результаті чого у нього погіршилося здоров`я, загострилися хвороби.

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача на користь позивача 15000 грн. матеріальної шкоди (завдаток наданий позивачем за пам`ятник) та 100000 грн. моральної шкоди.

Відповідач 21.11.2019 подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що в 2016 році батько позивача замовив у нього пам`ятник на могилу матері останнього та сплатив аванс в сумі 15000 грн. В кінці 2016 року ним було виготовлено та встановлено на могилу вказаний пам`ятник. Згодом на пам`ятнику було виявлено ряд недоліків, які він зобов`язався усунути. Проте, батько позивача виявив бажання в судовому порядку розірвати з ним договірні відносини. Однак, рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 29.05.2018 батькові позивача було відмовлено в розірванні їх домовленостей.

Зазначив, що після рішення апеляційної інстанції він декілька разів намагався доробити всі необхідні роботи по доопрацюванню та встановленню пам`ятника. Проте, через фізичні перешкоди батька позивача, самого позивача та його братів він вимушений був демонтувати пам`ятник, попередньо письмово повідомивши їх про це, та представників органу місцевого самоврядування. Вказав, що повністю доробив всі роботи та готовий встановити пам`ятник на могилу матері позивача, проте останній разом зі своїми братами відмовляється від виконання вказаних робіт.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. ОСОБА_1 просить суд врахувати, що відповідач поставив пам`ятник на могилі його матері не такий, який у нього замовляв батько - ОСОБА_8 , а саме: з чорного, а не з червоного граніту. Якість пам`ятника теж була жахливою. Його батько за життя категорично заперечував, щоб на могилі ОСОБА_7 стояв пам`ятник виготовлений відповідачем. Він теж проти цього, адже їхня сім`я зазнала дуже багато душевних та фізичних страждань через неналежну поведінку та роботу відповідача по виконанню замовлення.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали за обставин наведених у відзиві, вважають його безпідставним. Просили відмовити у задоволенні позову. Додатково представник відповідача зазначив, що постанова адміністративної комісії ОСОБА_3 не надсилалась, і справа, як така по суті не розглядалась, а сама постанова є незаконною та містить юридичні помилки. Зокрема, адміністративна комісія притягувала ОСОБА_3 за ст. 186 КУпАП, а провадження у справі закрито за ст. 183 КУпАП. Вказав представник відповідача і про те, що договір підряду не розірвано у встановленому законом порядку, а тому між сторонами продовжують існувати договірні правовідносини, які надають право підряднику ОСОБА_3 розпоряджатись своїми матеріалами для виконання відповідних робіт, в тому числі, і демонтувати пам`ятник.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 зазначила, що вона є троюрідною сестрою позивача і працює плиточником. Коли вперше побачила пам`ятник, зроблений відповідачем, то була шокованою від його неякісного виготовлення. ОСОБА_3 просили забрати пам`ятник, а його представник - Юрій відповів, що не може, хоча потім все одно демонтували його. Про заливку і демонтаж пам`ятника відповідач нікого не попереджав. Провели демонтаж після смерті батька позивача. Зараз на кладовищі залишилась тільки заливка, без пам`ятника. Усі дуже переживали і нервували з цього приводу та продовжують це робити. Дана ситуація негативно вплинула на здоров`я позивача - завдала йому моральних страждань.

Свідок ОСОБА_6 , який є братом відповідача, в судовому засіданні дав показання з яких вбачається, що вони з братом виконали замовлення, яке не сподобалося клієнту. Мали переробити. Про демонтаж пам`ятника з метою його реставрації і часткової заміни ОСОБА_3 писав листи відповідачу. Останній не хоче, щоб вони продовжили роботу, але відповідач має бажання виконати своє зобов`язання.

Заслухавши вступне слово учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 . Даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.07.2019 (а.с. 28).

Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_8 та його спадкоємцем за законом, який спадщину прийняв і оформив свої спадкові права (а.с. 28-30).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 13.03.2018 позов ОСОБА_8 до ФОП ОСОБА_3 про захист прав споживача задоволено частково. Розірвано договір на виготовлення пам`ятника від 14.07.2016 та зобов`язано ФОП ОСОБА_3 протягом десяти днів з моменту набрання рішенням суду законної сили демонтувати пам`ятник встановлений на могилі померлої ОСОБА_7 Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 кошти в сумі 16000 гривень, з яких: сплачений завдаток в сумі 15000 гривень та завдана моральна шкода в розмірі 1000 гривень. Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 понесені судові витрати в сумі 5905 грн. 19 коп. (а.с. 31-35).

Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 29.05.2018 рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 13.03.2018 скасовано. Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_8 до ФОП ОСОБА_3 (а.с. 40-45).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вищевказаною постановою від 29.05.2018 встановлено, що 14.07.2016 між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 було укладено усний договір на виготовлення та встановлення гранітного пам`ятника. Сторони погодили, що відповідач виготовляє та за місцем поховання дружини ОСОБА_8 - ОСОБА_7 , встановлює гранітний пам`ятник, з використанням своїх матеріалів та устаткування. Оплата вказаних робіт здійснюється за договірною ціною, яка становить 30000 грн.

На виконання взятих на себе зобов`язань, ОСОБА_8 17 липня 2016 року сплачено відповідачу завдаток в розмірі 15000 грн.

В листопаді 2016 року відповідач встановив пам`ятник на могилі померлої ОСОБА_7 (кладовище с. Користова Волочиського району).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_8 суд апеляційної інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять письмових даних про умови договору, строк виконання робіт, наявність у товарі (пам`ятнику) істотних недоліків, які виникли з вини виробника (продавця, виконавця) і які роблять неможливим використання товару чи усунення цих недоліків. Висновок експерта, на який послався суд, не містить інформації про істотні недоліки виробу.

В ході судового розгляду справи № 671/1895/19 сторони визнали, що ОСОБА_3 демонтував вищевказаний пам`ятник та забрав його в грудні 2018 року. Вказане підтвердили і свідки.

Відповідач у відзиві та в судовому засіданні заявив, що він провів демонтаж і усунув всі недоліки надмогильного пам`ятника та готовий його встановити на могилу матері позивача, але позивач та його брати перешкоджають у встановленні такого.

Той факт, що відповідач намагався доробити необхідні роботи по доопрацюванню та встановленню пам`ятника на могилі ОСОБА_7 , підтверджується письмовими повідомленнями ОСОБА_3 , які направлялись на адресу ОСОБА_8 24.07.2018, 05.09.2018 та 09.10.2018, однак не були вручені адресату з причин відмови останнього від отримання, а також відеозаписом (а.с. 59-61, 63).

Доводи позивача про самовільний демонтаж відповідачем ОСОБА_3 без повідомлення його чи органів місцевого самоврядування пам`ятника, спростовуються тим, що 12.11.2018 ОСОБА_3 направляв на адресу батька позивача ОСОБА_8 письмове попередження про демонтаж гранітного пам`ятника, проте адресат відмовився від отримання даного листа (а.с. 62).

З вищенаведеного слідує, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які на момент демонтажу пам`ятника, а також на момент розгляду справи судом не припинено у встановленому Законом порядку. Тому суд вважає необґрунтованою позицію позивача про те, що з відповідача підлягає стягненню шкода заподіяна адміністративним правопорушенням у зв`язку із здійсненням незаконного демонтажу надгробної плити (самоправством). ОСОБА_1 , на переконання суду, обрано неналежний спосіб захисту.

Крім того, судом встановлено, що з приводу демонтажу пам`ятника ОСОБА_3 , ОСОБА_1 звертався з письмовою заявою у відділення поліції про вчинене кримінальне правопорушення. Однак, постановою слідчого СВ Волочиського ВП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції Дишльовського П.В. від 30.09.2019, кримінальне провадження відомості про яке внесені в ЄРДР за № 0000078 від 06.03.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України (самоправство) - закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 4-5).

01.03.2019 постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Волочиської міської ради, провадження у справі щодо ОСОБА_3 закрито за закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с. 6).

Суд звертає увагу на те, що притягувався ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 186 КУпАП (вступна та описова частини постанови), а провадження у справі закрито за ст. 183 КУпАП (завідомо неправдивий виклик спеціальних служб). Відомостей про наявність описки та виправлення такої матеріали цивільної справи не містять.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи наведене, постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Волочиської міської ради про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_3 за ст. 183 КУпАП, не може бути доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 186 КУпАП.

Згідно з принципом змагальності сторін, передбаченого ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що між сторонами існують договірні правовідносини, в яких ОСОБА_3 , як виконавець, вчинив дії, пов`язані із виконанням його роботи, а також відсутність належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення моральної та матеріальної шкоди, спричиненої адміністративним правопорушенням.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 82, 89, 259, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненої адміністративним правопорушенням - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Хмельницького апеляційного суду через Волочиський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 08 січня 2020 року.

Суддя Павлова А.С.