464/6332/19
2-з/465/109/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2019 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова, у складі:

головуючого-судді Ванівського Ю.М.

при секретарі- Школьніковій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджі плюс Україна», про захист прав споживачів,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова передано за підсудністю на розгляд до Франківського районного суду м. Львова цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджі плюс Україна», про захист прав споживачів, разом із заявою про забезпечення позову.

ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову мотивує тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум» зобовязувалася протягом 40 робочих днів повернути позивачу, платіж, який був сплачений на момент підписання договору про розірвання попереднього Договору купівлі-продажу квартири в сумі 1 474 141, 37 грн. Однак такого обов`язку відповідач не виконав.

Згідно з наявної інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, у відповідача на праві приватної власності наявно низка нежитлових приміщень, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вищевикладеного, та у звязку із тим, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити виконання рішення суду в майбутньому, просить заяву задоволити.

За змістом ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розглянувши заяву про забезпечення позову, вивчивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про таке.

Згідно з приписами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною 2 статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 9 цієї частини.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправя сторін, вживати негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до розяснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Судом встановлено, що на розгляді Франківського районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджі плюс Україна», про захист прав споживачів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що право на доступ до суду повинно бути реальним та ефективним.

Зокрема, ЄСПЛ зазначав: «Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна державаучасниця Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі і процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити, щоб судовий процес перетворився в безладний рух. Разом з тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимогам, так як доступ до правосуддя повинен бути не тільки фактичним, а й реальним» (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, повинен бути достатнім для забезпечення права людини на суд, враховуючи принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в його права».

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обовязок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149 150, 153, 154, 157 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджі плюс Україна», про захист прав споживачів,- задовольнити.

Накласти арешт нанежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення № НОМЕР_1 , загальною площею 56,0 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 101, що належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум».

Накласти арешт на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення № НОМЕР_2 , загальною площею 47,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101, що належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум».

Накласти арешт на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 2,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 101, що належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум».

Накласти арешт на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 8,0 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 101, що належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум».

Накласти арешт на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 4,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 101, що належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум».

Накласти арешт на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 3,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 101, що належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум».

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк предявлення ухвали до виконання протягом трьох років.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Стягувач: ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ), що проживає за адресою: АДРЕСА_6 ;

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум», що розташована за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 52-б ()

Суддя Ванівський Ю.М.