Дата документу 11.02.2019 Справа № 334/2393/18
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №334/2393/18 Головуючий у 1 інстанції Козлова Н.Ю.
Провадження № 22-ц/807/144/19 Суддя-доповідач Воробйова І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі:

головуючого Воробйової І.А.,

суддів: Бєлки В.Ю.

Онищенка Е.А.,

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27 серпня 2018 року у складі судді Козлової Н.Ю. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення права на спадкування обов'язкової частини спадкового майна,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення права на спадкування обов'язкової частини спадкового майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 06 квітня 2018 року він отримав простого листа від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чирви Л.А. в якому містилось повідомлення про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року відкрилася спадщина після смерті сина ОСОБА_7 Про смерть свого сина позивач дізнався з цього листа. Шестимісячний строк на подання заяви про прийняття спадщини після смерті сина скінчився 23 березня 2018 року. Звернувшись до вищезазначеного нотаріуса, позивач отримав інформацію про те, що після смерті сина було заведено спадкову справу № 21/2018. Від його імені 03 жовтня 1998 року за № 3440, було посвідчено заповіт приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Андреєвою В.М. на все його майно іншій особі, яка є відповідачем по цій справі.

Вважає поважним пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини з тих підстав, що він не був обізнаним про смерть сина, а також через отримання ним листа від нотаріуса вже після закінчення строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті сина. Оскільки позивач є пенсіонером та інвалідом другої групи, вбачає своє право на обов'язкову частину у спадщині, яка залишилась після смерті сина, незалежно від змісту заповіту, який вчинив померлий.

Просив суд надати йому додатковий строк у три місяці для прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а також встановити право на спадкування обов'язкової частини у спадщині після смерті сина в зв'язку з непрацездатністю батька померлого, який є інвалідом 2 групи.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27 серпня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не відповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок відповідача.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що син позивача - ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (актовий запис № 6230 від 25.09.2017 року).

За життя померлий склав на ім`я відповідача по справі заповіт від 03.10.1998 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Андреєвою В.М., де чітко було прописано, що усе майно, яке буде належати ОСОБА_7 на час його смерті, померлий заповідає в рівних частках ОСОБА_4, відповідачу по справі, та ОСОБА_5, третій особі по справі, який є чинним на час смерті спадкодавця.

Згідно із відбитком поштового штемпелю на конверті, який отримав позивач від приватного нотаріуса ЗМНК Чирви Л.А., датою надходження на його адресу листа № 151/02-14 від 23.02.2018 р. про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 є 26.03.2018 року. Також, 10.04.2018 року за № 198/02-14 позивач отримав лист від цього ж приватного нотаріуса в якому було зазначено, що нею заведено спадкову справу № 21/2018, а також про наявність за цією справою заповіту не на користь позивача по справі ОСОБА_3

Позивач на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем не проживав і у визначений законодавством шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини після смерті сина до нотаріальної контори не подав.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано достовірних та безспірних доказів щодо неможливості звернення до нотаріальної контори у визначений законодавством шестимісячний термін із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, а перебування на амбулаторному лікуванні позивача було не тривалим.

Судова колегія з висновками суду першої інстанції погоджується.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частинами першою та третьою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Єдиною названою ОСОБА_3 причиною пропуску строку на прийняття спадщини є та обставина, що про смерть сина він дізнався лише 26 березня 2018 року.

Поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування").

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні ( правовий висновок, викладений у Постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15).

Підстав відступати від такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах не встановлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано вважав, що позивач не довів поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, оскільки наведені ним обставини не пов'язані з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Розглядаючи спір, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції, не зважаючи на доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, в тому числі й тим, на які посилається апелянт, і обґрунтовано відмовив у позові.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тих же доводах оцінку яким дав суд першої інстанції.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, згідно з яким, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27 серпня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді: