Справа № 615/784/19
Провадження № 2/615/342/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Токмакової А.П.,

секретаря судового засідання - Антоненко М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Валки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

її представника - ОСОБА_3 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

його представника - ОСОБА_4 ,

встановив:

22.05.2019 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 2000 грн. щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи стягнення з моменту подання позову до суду, довічно.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 19.08.1997 року є пенсіонером за вислугою років у зв`язку з чим отримує пенсію в середньомісячному розмірі 1758 грн., крім того має дохід із надання земельної ділянки в оренду, який отримує раз на рік в розмірі 4103,64 грн.

Повідомила, що вона є самотньою літньою жінкою, чоловіка або іншої близької людини, яка може допомагати та підтримувати її матеріально немає, проживає одна. За станом здоров`я не може вести господарство і обробляти присадибну ділянку для забезпечення повноцінного харчування, тому на купівлю продуктів харчування йдуть великі затрати. Сплачує комунальні послуги в розмірі 170 грн., так як має пільги.

Протягом останніх років постійно перебуває в лікарнях, по декілька разів на рік проходить медичний огляд та відповідні дослідження. На даний час потребує операції на оці, яка коштує близько 30000 грн. Зазначила, що кожного місяця змушена витрачати майже всю пенсію на ліки.

Вказала, що їй на праві приватної власності належить будинок по АДРЕСА_1 , в якому живе її син (відповідач у справі) та його сім`я. Як зазначає позивач, вона змушена самостійно купляти матеріали для ремонту в будинку, наймати людей для того, щоб пофарбувати в приміщенні, так як відповідач жодного разу не спромігся зробити ремонт чи допомогти щось відремонтувати. Має намір здавати даний будинок в оренду, щоб отримувати дохід, необхідний для нормального проживання, але син відмовляється переїхати в інше місце, а в судовому порядку виселити його не вдається. До того ж, позивач хотіла продати будинок, щоб мати можливість оплатити собі операцію, але ніхто не бажає його купувати, так як там зареєстровані та живуть люди.

Як зазначає позивач, за таких складних життєвих обставин, знаходячись в безвихідній ситуації, не отримуючи від сина ніякої підтримки та допомоги, змушена звернутися з даною позовною заявою до суду.

Після виконання вимог ст.187 ЦПК України, на підставі ухвали суду від 07.06.2019 року відкрито провадження у цивільній справі. З урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу.

02.07.2019 року представник відповідача ОСОБА_4 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому звернув увагу суду, що позовні вимоги не обґрунтовані належними та допустимими доказами. Загальний сукупний дохід на кожного члена родини відповідача є меншим, ніж загальний сукупний дохід, який отримує позивач. Фактичним бажанням позивача є виселення відповідача та членів його сім`ї з належного їй будинку, тому позивач робить все для цього, та навіть звернулася до суду з вказаним позовом, який не відображає фактичних бажань та реалій правовідносин між сторонами. За наявні у володінні позивача земельні ділянки (паї) вона отримує кошти, в якості орендної плати, при цьому сума орендної плати, яка вказана позивачем, є занизькою.

Того ж дня представник відповідача подав до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, в якій просив постановити ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

09.07.2019 року позивач подала відповідь на відзив, в якому вказала, що загальний сукупний дохід родини відповідача перевищує прожитковий мінімум. Зазначила, що орендну плату за належну їй земельну частку (пай) отримує в розмірі 4103,64 грн. Повідомила, що дійсно бажає виселити відповідача з його сім`єю з будинку, який належить їй на праві приватної власності, оскільки проживання відповідача є перешкодою в користуванні її майном. Відповідач сплачує комунальні послуги тільки за світло, яким і користується. Газопостачання в домоволодінні відключене через відповідача, який самовільно не виконавши умови газової служби відключив опалення.

Ухвалою суду від 12.07.2019 року судовий розгляд у цивільній справі вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Вказала, що дійсно її загальний дохід складається із пенсії та орендної плати за використання земельної ділянки, чого не вистачає для забезпечення прожиткового рівня, тому має пільги зі сплати комунальних послуг. Але через численні хвороби потребує вживання майже кожного дня ліків, в зв`язку з чим не вистачає коштів на належне харчування. Має на праві власності приватний будинок, в якому проживає син із сім`єю, проте останні не допомагають на городі, щоб виростити хоча б якісь продукти харчування. До того ж, не підтримують житловий будинок в належному стані. Неодноразові спроби виселити сина в судовому порядку не вдалися, хоча як би продала будинок, то можливо вистачило б на лікування.

Представник позивача, посилаючись на викладені останньою обставини, звернула увагу, що син не надає матері матеріальну допомогу, не цікавиться її здоров`ям, тому зобов`язаний сплачувати аліменти, розмір яких визначено з урахуванням потреб на лікування та інші повсякденні витрати.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на матеріальну неспроможність сплачувати будь-який розмір аліментів, оскільки має на утриманні неповнолітню доньку, дружина не працює через відсутність роботи за спеціальністю, крім того необхідний додатковий догляд за дитиною та ведення домашнього господарства, так як за заявою позивача відключили газове постачання до будинку, тому приходиться постійно протоплювати пічне опалення. Вказав, що на трьох має дохід 5000 грн. в місяць, з яких основна частина витрат йде на дитину та на дрова. Дійсно проживає у житловому будинку, який належить матері, але орендну плату не сплачує, платить лише за світло, до того ж лічильник знаходиться у кімнаті матері, яка 2 місяці не надає його показання. Звернув увагу, що без заяви матері, як власника домоволодіння, не можливо підключити газ, оскільки вона відмовляється. 30 соток, які виділені біля житлового будинку, поділили навпіл з матір`ю. Вона сама щось садить. Його сім`я не відмовляється допомагати, але їй не можливо вгодити.

Представник відповідача вказав, що встановлення можливості сплати аліментів - це питання сім`ї, а не самого відповідача. Відзначив, що відповідач єдиний годувальник. Дружина не має можливості знайти належну роботу, але має обов`язки по домогосподарству, які ніхто інший не виконає. Зрозуміло, що відповідач повинен допомагати матері, в тому числі грошовими коштами, проте розмір аліментів не обґрунтований доказами. Відповідач має постійний дохід, тому визначення розміру у твердій грошовій сумі не допустимо згідно чинного законодавства. Надані позивачем лікарняні виписки несуть лише рекомендаційний характер. Вважає, що у тій формі і суті, в якій просить позивач, аліменти не можуть бути стягнуті, оскільки відсутні ознаки матеріальної потреби у позивача. Звернув увагу, що проблему в сім`ї потрібно вирішувати іншим шляхом, а не позовом.

Ухвалою суду від 03.10.2019 року за клопотанням сторін надано додатковий час для вирішення питання мирним шляхом, після чого позивач наполягала на задоволенні позовних вимог, оскільки син не має наміру надавати їй будь-яку допомогу.

Представник відповідача звернув увагу, що в якості вирішення питання мирним шляхом позивач запропонувала спиляти горіх у дворі, але це зробити неможливо, оскільки біля нього проходять дроти, в зв`язку з чим для працівників РЕС потрібен дозвіл власника домоволодіння. Позивач заперечила, разом з тим вказала, що відповідач відмовляється будь як допомагати. Інших пропозицій не було. Вважає, що виступ в судовому засіданні позивача - це промова ображеної жінки, основна причина - конфлікт з невісткою, що є підставою для звернення до суду. Якщо поділити реальні доходи, то кожен член сім`ї відповідача має невеликий дохід в порівнянні з доходом позивача.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є матір`ю ОСОБА_2 - відповідача у справі, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 22.05.2019 року Старомерчицькою селищною радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 26.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 25.02.1976 року Валківським відділом ЗАГС Харківської області, актовий запис №23, ОСОБА_5 після розірвання шлюбу присвоєно прізвище Півень.

Позивач проживає та зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить довідка Старомерчицької селищної ради Валківського району Харківської області №290 від 01.03.2019 року.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_3 від 03.09.1997 року, ОСОБА_1 з 19.08.1997 року отримує пенсію за вислугу років, що підтверджується даними довідки №634/02-38 від 19.04.2019 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 дійсно знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Валківське об`єднане управління ПФУ і отримує пенсію за вислугу років, яка за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року складає 10549,29 грн.

Згідно додаткової угоди №1 до договору оренди землі від 31.11.2017 року, розмір річної орендної плати за оренду земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 , складає 7,7 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що дорівнює 5004,11 грн., що також підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків №9178 від 27.03.2019 року.

Отже, доходи позивача з урахуванням інфляційних доплат до пенсії перевищують передбачений законом прожитковий мінімум, що свідчити про відсутність потреби в матеріальній допомозі, яка була б підставою для вирішення питання про необхідність стягнення аліментів.

До того ж, із наданих позивачем квитанцій вбачається, що вона має пільги зі сплати комунальних послуг, в зв`язку з чим в місяць несе витрати лише на суму 170 грн.

Твердження позивача щодо непосильних витрат на лікування не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання.

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №91553 від 08.02.2019 року, ОСОБА_1 встановлено діагноз: хронічний гастродуоденіт, загострення. Діскінезія кишечника по гіпомоторному типу з хронічним закрепами. Хронічний холецистит, ремісія. Стеатоз печінки. Аутоімуний тиреоідіт 1 ст. з вузлоутворенням, компенсований. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. Гіпертрофія міокарда лівого шлуночка. СН 2-а ст. ризик 2. Первинний остеоартроз суглобів стоп НФС 1 ст. Рекомендовано нагляд сімейного лікаря та постійне вживання ліків: Піколакс, Метопролол, Вальсакор Н, Аторіс. Аналізуючи загальнодоступні ціни на вказані ліки, позивач витрачає щомісяця приблизно 230 грн.

Всі інші медичні довідки містять консультаційний та рекомендаційний характер.

Відповідач згідно довідки Старомерчицької селищної ради Валківського району Харківської області №762 від 20.06.2019 року, проживає разом із дружиною ОСОБА_6 та донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1., за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копії позовної заяви від 01.02.2018 року, ОСОБА_1 зверталася до Валківського районного суду Харківської області із позовом про усунення перешкод в користуванні належним їй на праві приватної власності будинком АДРЕСА_1 визнавши ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку та його виселення з усіма проживаючими з ним особами - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , проти чого позивач не заперечувала в судовому засіданні та вказала на позовом про стягнення аліментів, як на підставу для виселення сина із житлового будинку, що належить їй на праві приватної власності.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 24.09.2018 року рішення Валківського районного суду Харківської області від 21.05.2018 року про часткове задоволення позову скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у позові, оскільки позивачем не надано доказів, що відповідач постійно чинить їй перешкоди у проживанні, та що звернення з цього приводу надсилались до відповідних органів для попередження особи стосовно порушення права співжиття.

Верховним судом у постанові від 09.10.2019 року рішення апеляційної інстанції залишено без змін. При цьому вирішуючи колізію між правом власника на вільне користування своєю власністю та правом особи на повагу до сімейного життя, колегія суддів дійшла висновку, що таке втручання не є пропорційним у демократичному суспільстві, а тому у позові ОСОБА_1 відмовлено саме з цих підстав.

Як слідує із довідки про доходи №ШГВ5743-003.1.1-06 від 21.06.2019 року, ОСОБА_2 працює в ГПУ Шебелинкагазвидобування ЮЦВНГК на посаді слюсаря-сантехніка та отримав загальну суду доходу з відрахуванням ПДФ за період з грудня 2018 року по травень 2019 року в розмірі 41756,44 грн.

При цьому суд враховує, що відповідач має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1., що підтверджується наданими доказами та визнано сторонами.

Ч.1 ст.220 СК України зобов`язує повнолітніх дочку, сина утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі

Така правова позиція висловлена Верховним судом України у постанові від 16.08.2017 року у справі № 6-1111цс17, що є обов`язковим для застосування судом першої інстанції.

Таким чином, судом встановлено, що позивач отримує соціальне забезпечення від держави, яке перевищує розмір прожиткового мінімуму, встановленого державою на відповідний період для категорії осіб, до яких відноситься позивач та має пільги зі сплати комунальних послуг.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем не надано доказів, що отримуваний нею дохід не забезпечує її потреб на достатній рівень життя, харчування, лікування, тощо, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України суд,

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання, як матері, в розмірі 2000 грн. з урахуванням індексації кожного місяця, починаючи з дати подання позову, довічно - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду області через Валківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.П. Токмакова