Справа № 182/5269/19
Провадження № 2/0182/2704/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2019 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рибакової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 01.08.2019 року звернулася до суду з зазначеним позовом (а.с.1), посилаючись на наступні обставини.

Вона з 24.01.2015 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні відносини з відповідачем не склалися, вони проживають окремо. На теперішній час донька проживає з нею. Усі витрати, пов`язані з утриманням дитини, вона несе сама. Відповідач участі в утриманні дитини не приймає. Інших неповнолітніх дітей на утриманні відповідача немає. Зазначила, що відповідач працює та має постійний дохід, але добровільно допомоги на утримання дитини не надає. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді від 24.09.2019 року позовну прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відкрито провадження по справі (а.с.13,14).

Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Ухвалу судді разом з копією позову з додатками направлено відповідачу за його останнім місцем реєстрації (а.с.12,15). 30.09.2019 року відповідач ухвалу судді від 24.09.2019 року разом з позовом та додатками до позову отримав, що підтверджується розпискою, наявною в матеріалах справи (а.с.17).

11.10.2019 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних обставин. Дійсно, він перебував у шлюбі з позивачем з 24.01.2015 року, від якого в них є донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.09.2019 року у справі № 182/3862/19 шлюб між ними розірвано. До кінця липня 2019 року донька ОСОБА_4 проживала разом з ним та перебувала на його утриманні, без будь-якої участі її матері, як у вихованні, так і в матеріальному забезпеченні малолітньої дитини. Просить взяти до уваги, що позивачем не обґрунтовано та не надано доказів, на підставі яких необхідно стягнути аліменти у заявленому розмірі. Вважає, що такий необґрунтований розмір аліментів позивач бажає отримувати з метою забезпечення свого власного проживанням, а не піклуючись інтересами дитини. Також просить врахувати його матеріальне становище, оскільки у нього іншого доходу окрім заробітної плати за єдиним місцем роботи немає. Крім того, він сплачує зобов`язання за кредитним договором, кошти за яким у сумі 27100,00 грн. були витрачені на утеплення будинку позивача, в якому на теперішній час проживає донька. Враховуючи вищевикладене, просив позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково та стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відзив був направлений відповідачем позивачу (а.с.18).

Відповідь на відзиві позивач не подала.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що між сторонами наявний спір, що виник з сімейних відносин щодо аліментних зобов`язань.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 24.01.2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.7). Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.09.2019 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.30).

Згідно довідки № 205 від 30.07.2019 року, виданої головою квартального комітету № 8, ОСОБА_3 , 2016 року народження, зареєстрована та проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідач є батьком дитини ОСОБА_3 , згідно відзиву на позов не заперечує сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів.

Посилання відповідача на наявність кредитних зобов`язань за Договором споживчого кредиту № 461/1180 (для придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів) від 25.06.2018 року (а.с.22-29) суд до уваги не приймає, оскільки вказані обставини не є підставою для зменшення розміру аліментів.

Суд при визначенні розміру аліментів суд, керуючись положеннями ст. 182 СК України, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, проте у меншому розмірі ніж просить позивач. Позивачем не обґрунтовано заявлений нею розмір аліментів, який вона просить стягнути на одну дитину. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дитину зобов`язані утримувати обидва батьки. Тому суд вважає достатнім стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно від дня подання позовної заяви до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, що буде відповідати діючому законодавству.

Позивач згідно п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору відносно вимог щодо стягнення аліментів, тому на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,89,141,259,263-265,268,354,430, п.п.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 180-183,191 СК України, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на її користь в особі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Нікополь Дніпропетровської області, щомісячно, починаючи з 01.08.2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

В іншому відмовити.

Рішення в частині місячного платежу аліментів підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В. В. Рибакова