Ухвала

15 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 636/1653/18

провадження № 61-2872ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Чугуївський комунальний комплекс», комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» про визнання недійсним договору та застосування наслідків його недійсності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Чугуївський комунальний комплекс» (далі - КП «Чугуївський комунальний комплекс»), комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» (далі - КП «Центр поводження з тваринами»), у якому просив визнати Договір № 7 від 10 березня 2017 року на вилов безпритульних тварин, укладений між КП «Чугуївський комунальний комплекс» та КП «Центр поводження з тваринами», недійсним та застосувати наслідки недійсності правочину шляхом стягнення з КП «Центр поводження з тваринами» на користь КП «Чугуївський комунальний комплекс» грошових коштів, сплачених на виконання Договору № 7 від 10 березня 2017 року у розмірі 38 552,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що укладення та виконання вищевказаного договору призвело до порушення майнових прав Чугуївської територіальної громади, членом якої є ОСОБА_1 Укладання спірного договору щодо затриманих у м. Чугуєві тварин призвело до умертвіння на 7 день із моменту їх затримання. Хоча діючим законодавством встановлений термін утримання затриманих безпритульних тварин протягом двох місяців. Як наслідок, власники тварин втратили можливість здійснити розшук своїх тварин, що порушує їх право на майно. Чугуївська територіальна громада, на території якої здійснювалось затримання тварин, також була незаконно позбавлена своїх речових прав. Крім цього, вказував, що укладення та виконання договору призвело до безоплатного обернення майна територіальної громади на користь іншої особи, були порушені норми законодавства, що регулюють перевезення тварин за межі адміністративної території м. Чугуєва, а саме - відсутні передбачені законодавством облікові товарні транспортні документи. Посилаючись на зазначене, просив позов задовольнити.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 14 серпня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним договір № 7 від 10 березня 2017 року на вилов безпритульних тварин, укладений між КП «Чугуївський комунальний комплекс» та КП «Центр поводження з тваринами» та застосовано наслідки його недійсності шляхом стягнення з КП «Центр поводження з тваринами» на користь КП «Чугуївський комунальний комплекс» грошових коштів, сплачених на виконання договору № 7 від 10 березня 2017 року, у розмірі 38 552,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Харківського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 14 серпня 2018 року скасовано. У задоволені позову ОСОБА_1 до КП «Чугуївський комунальний комплекс», КП «Центр поводження з тваринами» про визнання недійсним договору, застосування наслідків його недійсності відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку 04 лютого подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. ОСОБА_1 вказує, що суд апеляційної інстанції не дослідив всі обставини, що мають значення для справи, не надав належної правової оцінки доказам у справі, що призвело до скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції. Зокрема, суд проігнорував доказ про порушення КП «Центр поводження з тваринами» щодо утримання тварин не менше двох місяців у відповідності до вимого статті 341 ЦК України та Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження».

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судове рішення, ухвалене у справі про визнання недійсним договору на вилов безпритульних тварин, укладеного між КП «Чугуївський комунальний комплекс» та КП «Центр поводження з тваринами», та застосування наслідків недійсності правочину шляхом стягнення грошових коштів у розмірі 38 552,00 грн.

Отже, справа № 636/1653/18 не є справою з ціною позову, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 636/1653/18 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що суд апеляційної інстанції помилково відніс вказану справу до категорії малозначних справ, оскільки позивач звернувся до суду також із немайновою вимогою про визнання договору недійсним.

У підпунктом г пункту 2 частини третьої статті 389 передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. Аналіз судових рішень, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень свідчить, що суд першої чи апеляційної інстанції не визнавали справу № 636/1653/18 малозначною. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2018 року було тільки ухвалено цивільну справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржене рішення ухвалене у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Чугуївський комунальний комплекс», комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» про визнання недійсним договору та застосування наслідків його недійсності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат