Постанова

Іменем України

27 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 243/5120/17

провадження № 61-34398св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 червня 2017 року у складі судді Мінаєва І. М. та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 14 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Біляєвої О. М., Новікової Г. В., Папоян В. В.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Слов`янську Донецької області (далі - відділення ВД ФССНВУ у м. Слов`янську, Фонд), про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов обґрунтовував такими обставинами. При виконанні трудових обов`язків 21 лютого 2006 року позивач отримав виробничу травму хребта з ушкодженням спинного мозку. Після безрезультатного лікування, медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) від 19 червня 2006 року визнано його особою з інвалідністю першої групи із втратою 100 % трудової працездатності, а висновком МСЕК від 15 серпня 2012 року підтверджено групу інвалідності із встановленою втратою працездатності та визначено потребу у додаткових видах медичної та соціальної допомоги: постійному сторонньому догляді, постійному побутовому догляді, спеціальному медичному догляді, додатковому харчуванні, медикаментозному, стаціонарному та оперативному лікуванні за показаннями, потребу у підгузках, засобах гігієни (а. с. 8).

Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії (далі - ЛКК) м. Красний Луч (після перейменування - місто Хрустальний) Луганської області від 09 липня 2014 року № 1382 ОСОБА_1 , у зв`язку з наслідками заподіяної 21 лютого 2006 року травми на виробництві, встановлений діагноз: консолідований компресійний перелом тіла L 1 хребта; забій спинного мозку на рівні конуса і епіконусу III ступеня з нижньою параплагією, анестезією за провідниковим типом з зазначеного рівня, порушення тазових органів; поліурія та він потребує лікування по фонду: підгузки №2 у кількості п`яти штук на добу; підкладна №3 - 1 у квартал; клейонка - 2 метри у квартал, на період з 10 липня 2014 року безстроково (а. с. 11).

У зв`язку з проведенням Антитерористичної операції на сході України (далі - АТО) позивач знаходився на обліку з вересня 2014 року до 31 жовтня 2014 року у відділенні виконавчої дирекції Фонду в м. Ізюм Харківської області, а з 01 листопада 2014 року до 30 червня 2016 - у відділенні виконавчої дирекції Фонду у Кременчуцькому районі Полтавської області.

З 01 липня 2016 року позивач перебуває на обліку у Слов`янському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області, яке продовжило здійснення щомісячних страхових виплат як внутрішньо переміщеній особі з м. Красний Луч (після перейменування - місто Хрустальний) Луганської області, а також забезпечення підгузками в кількості три штуки на добу.

01 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відділення ВД ФССНВУ у м. Слов`янську з письмовою заявою із проханням забезпечити його підгузками «Сені супер плюс №2», до якої додав: копію висновку МСЕК від 15 серпня 2012 року, якою встановлена необхідність у підгузках, копію довідки ЛКК (строк дії довідки з 10 липня 2014 року - безстроково) із зазначенням кількості необхідних підгузків на добу, а саме п`яти штук згідно довідки ЛКК від 09 липня 2014 року №1382, а також надав пояснення про відсутність у нього індивідуальної програми реабілітації.

Відділення ВД ФССНВУ у м. Слов`янську надіслало йому листа від 05 серпня 2016 року, в якому зазначено, що для забезпечення підгузками (гігієнічні вироби) позивача необхідно подати до фонду документи, які зазначені у пункті 1.3 Положення про забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання слуховими апаратами, зубопротезуванням, очним протезуванням, окулярами, контактними лінзами, постільною та натільною білизною, постільними речами, гігієнічними виробами, перуками, затвердженим Постановою правління Фонду від 30 листопада 2010 року №35 (далі - Положення № 35).

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 червня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 14 вересня 2017 року, позов задоволено. Визнано незаконними дії відділення ВД ФССНВУ у м. Слов`янську стосовно несвоєчасного та не в повному обсязі забезпечення підгузками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язано відділення ВД ФССНВУ у м. Слов`янську забезпечити ОСОБА_1 підгузками «Сені супер плюс р. № 2» з розрахунку п`ять підгузків на одну добу за період з 01 листопада 2016 року до 21 червня 2017 року, з урахуванням фактично виданих підгузків за цей період. Зобов`язано відділення ВД ФССНВУ у м. Слов`янську відновити забезпечення підгузками ОСОБА_1 відповідно до довідки ЛКК від 09 липня 2014 року № 1382 з розрахунку - п`ять підгузків на добу. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що довідка ЛКК медичного закладу Красний Луч Луганської області видана безстроково, а тому відсутні підстави для зобов`язання позивача при переміщенні підтверджувати раніше встановлений діагноз «поліурія».

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги і позиції інших учасників

У жовтні 2017 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій, просило скасувати рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 14 вересня 2016 року, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до пункту 1.3 Положення №35 особа, яка звертається до робочих органів виконавчої дирекції ФССНВУ разом із заявою про взяття на облік та забезпечення певним видом медичного виробу чи послугою має надати копію паспорту; висновок МСЕК; висновок ЛКК та індивідуальну програму реабілітації, затверджену МСЕК (у разі наявності). Відповідні документи надаються до відділення фонду в оригіналах. На момент звернення позивача до відділення фонду, разом із заявою була надана ксерокопія висновку ЛКК від 09 липня 2014 року № 1382, що, на думку заявника, не дає законних підстав відділенню ФССНВУ розглядати питання про забезпечення потерпілих на виробництві гігієнічними виробами.

У листопаді 2017 року надійшли заперечення ОСОБА_1 на касаційну скаргу, в яких позивач просив відхилити касаційну скаргу, оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній цивільній справі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечень на неї, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою та підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Судами встановлено, що ОСОБА_1 з 19 червня 2006 року перебував на обліку у відділенні ВД ФССНВУ у м. Красний Луч Луганської області як особа з втратою 100% трудової працездатності внаслідок виробничої травми хребта.

Відповідно до довідки МСЕК від 15 серпня 2012 року серія 10 ААА №091739 позивачу встановлена перша група інвалідності та підтверджена потреба у додаткових видах медичної та соціальної допомоги на термін «безстроково».

Згідно із довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 23 червня 2016 року № позивач змінив місце постійного проживання з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2 . З червня 2016 року ОСОБА_1 перебуває на обліку у відділенні ВД ФССНВУ у м. Слов`янську як внутрішньо переміщена особа.

01 серпня 2016 року позивач звернувся до відділення ВД ФССНВУ у м. Слов`янську з заявою, у якій просив забезпечити його підгузками в кількості, яка була визначена ЛКК від 09 липня 2014 року. Листом від 05 серпня 2016 року позивачу відмовлено у забезпеченні гігієнічними виробами та запропоновано надати індивідуальну програму реабілітації з датою переогляду реабілітаційних заходів МСЕК, виписку з амбулаторної картки та висновок ЛКК з переліком необхідних засобів з лікарсько-профілактичної установи за місцем перебування та реєстрації, як тимчасово переміщеній особі.

21 жовтня 2016 року позивач повторно звернувся до відділення ВД ФССНВУ у м. Слов`янську із заявою про надання забезпечення підгузками «Сені супер плюс р.2», постільною натільною білизною та постільними речами. Листом від 31 жовтня 2016 року ОСОБА_1 повторно відмовлено у забезпеченні гігієнічними виробами та запропоновано надати висновок ЛКК з клінічної міської лікарні м. Слов`янська.

За змістом пункту 3 частини першої статті першої Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням є система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Відповідно до частини третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» фонд фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, у тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, медичну реабілітацію, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК та індивідуальною програмою реабілітації інвалідів (у разі її складення). Фонд організовує цілеспрямоване та ефективне лікування потерпілого у власних спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах або на договірній основі в інших лікувально-профілактичних закладах з метою якнайшвидшого відновлення здоров`я застрахованого.

Порядок забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання гігієнічними виробами встановлений Положенням № 35.

Згідно з пунктом 3.7 Положення № 35 за висновком МСЕК (на підставі висновку ЛКК) інваліди I та II груп внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання забезпечуються: постільною та натільною білизною, постільними речами за переліком постільної та натільної білизни, постільних речей, якими забезпечуються потерпілі внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання один раз на три роки; гігієнічними виробами підгузками та/або пелюшками за вибором потерпілого чи законного представника потерпілого у розрахунку одна штука на вісім годин (у разі поліурії за висновком ЛКК одна штука на п`ять годин).

Висновком МСЕК 10 ААА №091739 від 15 серпня 2012 року ОСОБА_1 встановлена перша група інвалідності із 100% втратою працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом з 11 червня 2012 року безстроково. Встановлена також потреба у додаткових видах медичної та соціальної допомоги: постійному сторонньому догляді, постійному побутовому догляді, спеціальному медичному догляді, додатковому харчуванні, медикаментозному, стаціонарному та оперативному лікуванні за показаннями, в тому числі потреба у підгузках, засобах гігієни.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу ІІ Положення про організацію лікування, медичної реабілітації та забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання лікарськими засобами та виробами медичного призначення, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків по виробництві та професійних захворювань України від 09 червня 2010 року № 18, затвердженої в Міністерстві юстиції України 08 липня 2010 року за № 489/17784 (далі - Положення № 18), облік потерпілих, які мають право на забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, ведуть робочі органи виконавчої дирекції Фонду за місцем реєстрації їх особових справ; для взяття на облік потерпілий (законний представник потерпілого) повинен подати до робочих органів виконавчої дирекції Фонду такі документи: а) заяву; б) копію висновку медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) про потребу у забезпеченні лікарськими засобами, виробами медичного призначення; в) копію індивідуальної програми реабілітації, затверджену МСЕК (у разі наявності); г) перелік необхідних лікарських засобів, виробів медичного призначення, визначений лікарсько-консультативною комісією (ЛКК) закладу охорони здоров`я (поновлюється під час кожного призначення ліків, але не рідше одного разу на рік); ґ) виписку з медичної карти амбулаторного хворого (поновлюється щороку).

Отже, виходячи з аналізу норм зазначеного Положення, не вбачається обов`язок потерпілого надавати до органів ФССНВУ оригінали указаних документів. До того ж Фонд при відмові ОСОБА_1 у забезпеченні медичними виробами, не лише посилався на подання ним копій, замість оригіналів, а й наполягав на повторному обстеженні потерпілого з метою встановлення діагнозу.

Позивач з 01 липня 2016 року знаходиться на обліку у відділенні ВД ФССНВУ у м. Слов`янську, яким були продовжені щомісячні страхові виплати як внутрішньо переміщеній особі з м. Красний Луч Луганської області.

Проте відділенням ВД ФССНВУ у м. Слов`янську позивачу відмовлено у забезпеченні підгузками в кількості п`яти штук на добу за період з 01 листопада 2016 року до 21 червня 2017 року. Така відмова обґрунтована тим, що позивач не підтвердив наявність свого діагнозу «поліурія» за місцем свого проживання на теперішній час.

Відмовляючи ОСОБА_1 у збільшенні кількості підгузків, Фонд вважав, що для підтвердження діагнозу необхідний новий висновок ЛКК, оскільки ксерокопія виписки з історії хвороби за 2008 рік № 88 не є висновком ЛКК та була видана вісім років тому, та зазначав, що позивач забезпечується відділенням Фонду у м. Слов`янську на підставі висновку МСЕК від 15 серпня 2012 року № 091739 підгузками у кількості дев`яносто штук на місяць (з розрахунку три штуки на добу) без урахування діагнозу «поліурія».

Проте відповідно до висновку ЛКК м. Красний Луч (після перейменування - місто Хрустальний) Луганської області від 09 липня 2014 року № 1382 ОСОБА_1 , у зв`язку з наслідками тяжкої травми на виробництві, встановлений діагноз: консолідований компресійний перелом тіла L 1 хребта; забій спинного мозку на рівні конуса і епіконусу III ступеня з нижньою параплагією, анестезією за провідниковим типом з зазначеного рівня, порушення тазових органів; поліурія та він потребує лікування: підгузки №2 у кількості п`яти штук на добу; підкладна № 3 - 1 у квартал; клейонка - 2 метри у квартал на період з 10 липня 2014 року безстроково.

Аналізуючи вище наведені нормативно-правові акти, що регулюють спірні правовідносини, суди дійшли обґрунтованого висновку, про те, що ОСОБА_1 як особа, що постраждала внаслідок нещасного випадку на виробництві, внаслідок чого 19 червня 2006 року визнаний особою з інвалідністю першої групи із втратою 100% трудової працездатності, а 15 серпня 2012 року при повторному обстеженні висновком МСЕК від 11 червня 2012 року - особою з інвалідністю першої групи із втратою 100% безстроково, із визначенням у додаткових видах медичної та соціальної допомоги, не зобов`язаний у зв`язку із зміною місця проживання (переселення) підтверджувати групу інвалідності чи діагноз.

На підтвердження позовних вимог позивач надав висновок ТОВ «Лікувально-діагностичний центр» м. Слов`янська від 04 травня 2017 року № 185 із обстеженням у лікаря уролога. Висновком підтверджено діагноз «поліурія».

Згідно з пунктом 3.1 Положення № 35 підставою для забезпечення потерпілих виробами та послугами є висновок МСЕК про таку потребу потерпілого.

Отже, суди дійшли правильного висновку, що відмова відповідача щодо забезпечення потерпілої особи засобами гігієни є необґрунтованою та суперечить нормам Положення № 18.

Заявник посилається на те, що судом першої інстанції порушені підпункти «г», «ґ» пункту 2 розділу ІІ Положення № 18, відповідно до яких для взяття на облік потерпілий (законний представник потерпілого) повинен подати до робочих органів виконавчої дирекції Фонду, крім інших, такі документи: г) перелік необхідних лікарських засобів, виробів медичного призначення, визначений ЛКК закладу охорони здоров`я (поновлюється під час кожного призначення ліків, але не рідше одного разу на рік); ґ) виписку з медичної карти амбулаторного хворого (поновлюється щороку).

Проте зі змісту указаного Положення вбачається, що поновлення висновку ЛКК стосується тільки кожного призначення ліків та виписок з медичної карти амбулаторного хворого та не стосується виробів медичного призначення. А щодо індивідуальної програми реабілітації, затвердженої МСЕК, то вона подається у разі наявності, про що зазначено у пункті «в» Положення.

Щодо посилання заявника на неправильне застосування судами пункту 19 Положення «Про медико-соціальну експертизу», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317, то судами правильно зроблено висновок, що указане Положення не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Змістом пункту 19 Положення передбачено направлення особи на додаткове медичне обстеження саме для встановлення інвалідності на підставі заперечень представників Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Заперечень відповідача матеріали справи не містять, а лише посилання на лист представника Фонду на адресу комунального лікувально-профілактичного закладу «Міська клінічна лікарня міста Слов`янська» від 13 березня 2017 року. Указаний документ офіційним запереченням не вважається. Крім цього, позивач не є особою, якій треба встановлювати інвалідність, оскільки вона встановлена раніше.

Не заслуговують на увагу посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 надав позивачу копії документів, оскільки у судовому засіданні оригінали указаних документів були представлені суду для огляду.

З урахуванням наведеного, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів та не дають підстав вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права чи порушено норми процесуального права,на законність судових рішень не впливають, фактично зводяться до власного тлумачення норм матеріального права та переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Тобто Верховний Суд не наділений повноваженнями встановлювати обставини справи та оцінювати докази.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За наслідками розгляду касаційної скарги встановлено, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Отже, відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, оскільки відсутні підстави для скасування судових рішень.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, то розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 14 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

С. О. Погрібний