ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

02 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів. Просив стягнути з АТ КБ «Приватбанк» залишок грошових коштів на рахунку № НОМЕР_1 у сумі 109530 грн. 96 коп., 3% відсотки річних від простроченої до сплати суми залишку грошових коштів у сумі 1113 грн.52 коп., пеню від простроченої до сплати суми залишку грошових коштів у сумі 1113 грн. 52 коп., залишок грошових коштів на рахунку № НОМЕР_2 у сумі 177886 грн. 78 коп., 3% відсотки річних від простроченої до сплати суми залишку грошових коштів у сумі 1807 грн. 92 коп., пеню від простроченої до сплати суми залишку грошових коштів у сумі 1807 грн. 92 коп., моральну шкоду у сумі 10000 грн. (а.с.1-5, т.1).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2016 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ « Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів - задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 109530 грн. 96 коп. та 177886 грн. 78 коп. У задоволенні інших вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судового збору (а.с.55-56, т.1).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2016 року апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» - відхилено. Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2016 року залишено без змін (а.с.89-91, т.1).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 13 вересня 2017 року касаційну скаргу АТ «Приватбанк» задоволено часткового. Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.162-164, т.1).

В ухвалі Вищій спеціалізований суд України зазначив, що суди належним чином не перевірили, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення сторін, якими доказами вони підтверджуються; не перевірили матеріалів службового розслідування АТ КБ «ПриватБанк» по цьому факту; не визначилися з нормами матеріального та процесуального права, які підлягали застосуванню, не встановили усіх фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, унаслідок чого дійшли передчасного висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 (а.с.162-164, т.1).

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів - задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 109530 грн. 96 коп. та 177866 грн. 78 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судового збору (а.с.248-250, т.1).

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2019 року заяву АТ КБ «Приватбанк» про перегляд вищевказаного заочного рішення залишено без задоволення (а.с.23-24, т.2).

Не погодившись з заочним рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» звернулося з апеляційною скаргою. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що позивачем здійснено фінансові операції, пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів отриманих злочинним шляхом, а спростування обґрунтованих підозр позивачем не надано. З метою зупинення вказаних фінансових операцій, Банком, відповідно до норм ст. 1074 ЦК України, було зупинено розпорядження грошовими коштами позивача, шляхом встановлення обмеження користування картрахунками в рамках укладеного між сторонами договору та в межах чинного законодавства, що належним чином не проаналізовано судом першої інстанції (а.с.27-31, т.2).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має в АТ КБ «Приватбанк» рахунки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою (а.с.10, т.1) та копіями анкет заяв (а.с.37-38, т.1), витягами з рахунків позивача (а.с. 204-213, т.1) .

Умови користування рахунками, права обов`язки банку та позивача передбачені «Умовами та правилами надання банківських послуг», затвердженими наказом « СП-2012-7061750 від 13.12.2012 року.

На вказаних рахунках знаходяться грошові кошти - на рахунку № НОМЕР_1 - 109530,96 грн., на рахунку № НОМЕР_2 - 177866,78 грн., що підтверджено наданою роздруківкою інформації про карту та виписками про рух коштів (а.с.11-18, т.1), витягами з рахунків позивача (а.с. 204-213, т.1) .

З липня 2015 року рахунки позивача заблоковані, що підтверджено роздруківками руху грошей по рахункам.

Позивач неодноразово звертався до банку із заявами про розблокування рахунків для можливості отримання грошових коштів, однак рахунки не розблоковано.

Факт звернення позивача до відповідача підтверджено квитанціями про направлення заяв відповідачу (а.с.9, т.1).

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів з банківських рахунків позивача, суд першої інстанції керувався положеннями ст. 1058, 1060 ЦК України, а також, умовами надання банківських послуг та виходив з того, що банком було порушено матеріальні права позивача та безпідставно обмежено доступ до розпорядження ним своїми грошовими коштами. При цьому банком не надано доказів на підтвердження використання позивачем поточних рахунків для проведення операцій пов`язаних з підприємницькою діяльністю.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

За положеннями ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк не має права визначати та контролювати напрямки використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно зі ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Так, оформлюючи картковий рахунок, ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно з п. 1.1.2.1.4 яких передбачено обов`язок клієнта (фізичної особи) не використовувати карткові рахунки для операцій, пов`язаних з підприємницькою діяльністю.

Відповідно до п. 1.1.3.2.14 Умов та Правил надання банківських послуг банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку для проведення незаконних операцій.

Також у п. 7.7. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, передбачено, що забороняється використовувати поточні рахунки фізичних осіб для проведення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» електронний платіжний засіб платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ.

Пунктом 12 Розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 5 листопада 2014 року № 705, передбачено, що емітент має право прийняти рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного електронного платіжного засобу, а також про вилучення електронного платіжного засобу за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне використання електронного платіжного засобу та/або його реквізитів, значно збільшеного ризику неспроможності платника виконати своє зобов`язання щодо сплати кредиту та процентів за ним, в інших випадках, установлених договором.

Згідно зі ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк в тому числі здійснює ідентифікацію, верифікацію клієнта (особи, представника клієнта) і вживає заходів відповідно до законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, до відкриття рахунка клієнту, укладення договорів чи здійснення фінансових операцій, зазначених у частині другій цієї статті. Банк має право відмовитися від встановлення (підтримання) договірних відносин (у тому числі шляхом розірвання договірних відносин) чи проведення фінансової операції у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику.

Згідно п.1.1.3.1.2 Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанком, Банк зобов`язаний обслуговувати картрахунки у порядку та на умовах, передбачених Договором, правилами Міжнародних платіжних систем, за якими обслуговуються картки, чинним законодавством.

Дії банку щодо зупинення фінансових операцій за рахунком клієнта мають, зокрема, відповідати усім вимогам Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

Судом встановлено, що неодноразові звернення позивача до ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо надання інформації про причини блокування рахунку та його негайного розблокування позитивного результату не дали, й взагалі, не були розглянуті вілповіідачем по суті, з наданням заявнику предметної відповіді.

Відповідно до п.1 ч. 2, ст. 5 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», банки є суб`єктами первинного фінансового моніторингу.

Згідно з ч. 1-3 ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов`язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов`язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб`єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій) та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочі дні з дня зупинення (включно).

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п`яти робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Спеціально уповноважений орган у разі виникнення підозр може прийняти рішення про зупинення видаткових фінансових операцій на строк до п`яти робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. У такому разі суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний в день отримання, але не пізніше 11 години наступного робочого дня після отримання відповідного рішення повідомити спеціально уповноваженому органу про залишок коштів на рахунку клієнта, фінансові операції (кошти) за яким були зупинені, та у разі зупинення фінансових операцій на транзитних рахунках суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум.

Частиною 5 ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» передбачено, що в разі прийняття рішення відповідно до частин другої і третьої цієї статті спеціально уповноважений орган протягом строку подальшого зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) або зупинення видаткових фінансових операцій проводить аналітичну роботу, збирає необхідну додаткову інформацію, обробляє, перевіряє, аналізує її та у разі, якщо за результатами перевірки: ознаки легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, або вчинення іншого злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, не підтверджуються, спеціально уповноважений орган зобов`язаний негайно скасувати своє рішення про подальше зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) або зупинення видаткових фінансових операцій та повідомити про це суб`єкту первинного фінансового моніторингу; є мотивовані підозри, - спеціально уповноважений орган приймає рішення про продовження зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) (видаткових фінансових операцій), готує і подає відповідний узагальнений матеріал або додатковий узагальнений матеріал правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, та в день прийняття такого рішення інформує відповідного суб`єкта первинного фінансового моніторингу про дату закінчення строку зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції). Строк зупинення відповідних фінансових (фінансової) операцій (операції) продовжується спеціально уповноваженим органом з наступного робочого дня після подання відповідного узагальненого матеріалу або додаткового узагальненого матеріалу за умови, що загальний строк такого зупинення не перевищуватиме 30 робочих днів.

Строки зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій) суб`єктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом, зазначені у частинах першій - п`ятій цієї статті, є остаточними та продовженню не підлягають.

Банк поновлює проведення фінансових операцій на третій робочий день із дня зупинення фінансової операції в разі неотримання протягом строку, передбаченого ч. 1 ст. 17 Закону, рішення спеціально уповноваженого органу про подальше зупинення фінансової(их) операції(ій).

Отже блокування коштів позивача, за всіх вищезазначених умов, можливе на 2 дні, а при блокуванні правоохоронними органами - на 30 робочих днів.

З моменту блокування банком коштів, які знаходяться на рахунку позивача, пройшло вже більше чотирьох років.

Даних про те, що уповноваженими органами приймались рішення про блокування платіжної картки або, що за даним фактом відкрито кримінальне провадження відсутні.

Будь-яка особа або банк до правоохоронних органів щодо шахрайських дій ОСОБА_1 не зверталися, уповноваженими органами не приймались рішення про блокування картки, про обмеження права ОСОБА_1 розпоряджатися своїм рахунками, а тому дії відповідача, щодо обмеження права ОСОБА_1 розпоряджатися коштами на його рахунках, а також права користування такими рахунками шляхом блокування є безпідставними.

Крім того, в матеріалах справи міститься довідка № 0505633, відповідно до якої позивач, станом на 23.03.2018, до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої, чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач зареєстрованим як фізична особа підприємець не значиться.

Отже, позивач був протиправно позбавлений відповідачем права доступу до власних коштів та вільного розпорядження ними в зв`язку із заблокуванням рахунків позивача у даному банку, в період з липня 2015 року по час розгляду справи, чим порушив умови договору банківського рахунку та права позивача як споживача банківських послуг.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Аналізуючи матеріали справи та правові норми колегія суддів приходить до висновку, що відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» належним чином не обґрунтував правомірність блокування карткових рахунків, відкритих на ім`я позивача, не надало доказів звернення із заявою до правоохоронних органів про незаконні, на думку банку, дії клієнта, не доведено порушення позивачем вимог законодавства, за наслідками порушення яких було заблоковано його карткові рахунки та Банком порушено строки зупинення фінансових операцій, передбачені Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

Крім того, на виконання ухвал суду першої інстанції, Банк не надав матеріалів службового розслідування за зазначеним фактом, не надав суду доказів вжиття заходів відповідно до законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, якщо такі вживались, доказів дій щодо розірвання договірних відносин.

Не надано вказаних доказів і до суду апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із мотивами судового рішення, які наведені в його обґрунтування, а також переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством є не припустимою.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: