Постанова

Іменем України

23 січня 2019 року

місто Київ

справа № 751/12064/15-ц

провадження № 61-4950св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Чернігівобленерго»,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 березня 2016 року у складі судді Деркача О. Г. та рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 12 квітня 2016 року у складі колегії суддів: Шарапової О. Л., Євстафіїва О. К., Страшного М. М.,

ВСТАНОВИВ:

I.ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Чернігівобленерго»

(далі - ПАТ «Чернігівобленерго») звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 збитки в розмірі 22 309, 08 грн.

Позивач обґрунтовував заявлені вимоги тим, що при перевірці приладів обліку і оплати за електроенергію в помешканні ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, виявлено самовільне підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку, а саме: здійснене додаткове заземлення «нульового» проводу з порушенням схеми обліку, при наявності навантаження, диск лічильника електроенергії не обертається. «Штучний нуль» виконано відкритим типом прокладання. За наслідками перевірки складений акт про порушення від 13 листопада 2014 року. На підставі зазначеного акта та згідно з Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, затвердженою постановою НКРЕ України від 04 травня 2006 року № 562 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Методика), не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, відповідачу нараховані збитки в розмірі 22 309, 08 грн.

Стислий виклад заперечень відповідача

Відповідач ОСОБА_2 поданий позов не визнав, вважав його необґрунтованим та таким, у задоволенні якого необхідно відмовити.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 березня 2016 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Чернігівобленерго» у відшкодування заподіяних збитків 7 000, 00 грн.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалось тим, що згідно з актом про порушення та керуючись Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою КМУ від 26 липня 1999 року № 1357 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Правила), та Методикою споживачу електроенергії ОСОБА_2 нарахована оплата за використану не обліковану електроенергію, як компенсацію понесених збитків у сумі 22 309, 08 грн, розмір якої не спростований в судовому засіданні відповідачем. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що з урахуванням матеріального становища відповідача є можливим застосувати до правовідносин аналогію закону у сфері деліктних правовідносин та на підставі частини четвертої статті 1193 ЦК України зменшити розмір збитків до 7 000, 00 грн.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 12 квітня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Чернігівобленерго» задоволено. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 березня 2016 року змінено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Чернігівобленерго» у відшкодування збитків 22 309, 08 грн.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції, погодився із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування збитків, додатково зазначивши, що відносини сторін врегульовані Законом України «Про електроенергетику», Правилами, приписами цивільного законодавства щодо відповідальності за порушення договірних зобов'язань, які не передбачають зменшення розміру збитків, тобто до цих правовідносин неможливо застосувати аналогію закону у сфері деліктних правовідносин, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути нараховані збитки в повному розмірі.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтовувалась тим, що в акті, складеному позивачем, було зафіксовано не факт споживання не облікованої електричної енергії, а можливість такого споживання за умови підключення додатково змонтованого контуру заземлення та подальшого підключення від приладів обліку після облікового нульового проводу. При цьому позивач не зазначив куди саме йде провід від заземлення, де він знаходиться і яким чином замикається, що виключає можливість застосування Методики. Заявник зазначив, що розрахунок проведено за формулою, яка в даному випадку не застосовується і що суди не встановили, за який період здійснювався розрахунок завданих збитків, оскільки такий має бути здійснений з дня останнього контрольного зняття представником позивача показів приладу чи його технічної перевірки до дня здійснення перевірки. Також заявник стверджує, що у цьому випадку доводи щодо втручання відповідача у роботу приладу обліку мали бути підтверджені висновками експертизи, чого позивачем зроблено не було.

ІІІ. ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ У СУДАХКАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі, ухвалою від 05 липня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду у січні 2018 року.

Верховний Суд перевірив у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, за наслідками чого зробив такі висновки.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають до застосування правила статті 400 ЦПК України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 213 ЦПК України (в редакції Закону України від 18 березня 2004 року № 1618-IV, далі - ЦПК України 2004 року), відповідно до яких рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Обставини, встановлені в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 27 лютого 2007 року між сторонами укладений договір на користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до пункту 19 укладеного договору відповідач несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією.

13 листопада 2014 року інспекторами з енергонагляду ПАТ «Чернігівобленерго» при здійсненні перевірки будинку АДРЕСА_1 складений акт, відповідно до якого виявлено порушення Правил, а саме: здійснення додаткового заземлення «нульового» проводу з порушенням схеми обліку, при наявності навантаження, диск лічильника електроенергії не обертається. «Штучний нуль» прокладено відкритим типом прокладання.

На підставі складеного акта від 13 листопада 2014 року нараховані збитки в розмірі 22 309, 08грн.

Оцінка аргументів, викладених у касаційній скарзі

Відповідно до вимог статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил - згідно із законодавством України.

Відповідно до пункту 53 Правил у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження.

У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника.

Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів.

Енергопостачальник повідомляє споживача не пізніше ніж за 20 календарних днів до дня засідання комісії про його час і дату.

Акт про порушення цих Правил не розглядається у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення побутового споживача про час і дату засідання комісії.

Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається споживачу.

У протоколі зазначається інформація про причетність споживача до порушення цих Правил.

У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються: відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії; розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією.

У разі відмови споживача від сплати вартості необлікованої електричної енергії, енергопостачальник звертається з позовом до суду та має право припинити постачання електричної енергії після прийняття судом рішення на користь енергопостачальника (крім випадку виявлення факту самовільного підключення).

Якщо між споживачем і енергопостачальником не досягнуто згоди щодо користування електричною енергією, її оплати, збереження приладів обліку тощо, спірні питання вирішуються в установленому законодавством порядку.

Згідно з пунктом 3 Методики вартість необлікованої електричної енергії розраховується на підставі акта про порушення, який складається відповідно до передбаченої ПКЕЕН процедури та в разі виявлення зазначених у ній порушень.

Відповідно до пункту 3.1 Методики підставою для застосування її положень є виявлення таких порушень ПКЕЕН: самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж) без порушення схеми обліку; самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж) з порушенням схеми обліку; самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю енергопостачальника; використання «штучного нуля», що призвело до споживання необлікованої електричної енергії.

«Штучний нуль» - це додатково змонтований контур заземлення (у тому числі металеві труби водопроводу або опалення), що з'єднаний з «нульовим» проводом внутрішньобудинкової електромережі, який за умови неправильного підключення лічильника (наприклад, у разі якщо електрична енергія обліковується однофазним індукційним лічильником - «фаза» у третій клемі) дає змогу безобліково споживати електричну енергію. Облаштування додаткового контуру заземлення з метою з'єднання його з металевими корпусами електричних приладів для забезпечення їх безпечної експлуатації не належить до поняття «штучний нуль».

Як встановлено судами, позивач обґрунтовував порушення відповідачем Правил шляхом здійснення додаткового заземлення - «штучний нуль».

Згідно із абзацом п'ятим пункту 3.1 Методики у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 5 - 7 цього пункту (використання «штучного нуля»), ця Методика застосовується за умови виявлення місця підключення до відповідних мереж, що зазначається в акті про порушення та позначається на схемі.

Відповідно до пункту 4.5 Методики акт про порушення складається у двох примірниках у присутності споживача або уповноваженого представника споживача в разі виявлення порушень ПКЕЕ. Працівники енергопостачальника перед складанням акта про порушення зобов'язані повідомити споживача про його право внести зауваження та заперечення до акта, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень та пропозицій. До акта про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження та докази, перелік яких (за наявності) зазначається в цьому акті.

З огляду на зазначене, Верховний Суд визнає доводи заявника необґрунтованими, оскільки акт перевірки ним підписаний без зауважень. Окрім цього, доводи щодо того, що акт про порушення не містить відомостей про конкретне місце підключення до відповідних мереж, а тому не є належним доказом вчинення ним правопорушення зводиться до переоцінки доказів у справі, що виходить за встановлені статтею 400 ЦПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

Стосовно доводів заявника про те, що втручання відповідача у роботу приладу обліку мали бути підтверджені висновками експертизи, чого позивачем зроблено не було, Верховним Судом враховано таке.

Відповідно до абзаців другого, третього пункту 3.1 Методики факт втручання споживача в роботу приладів обліку, факт пошкодження пломб та/або приладів обліку має бути підтверджений експертизою.

У разі визнання споживачем факту втручання в роботу приладів обліку, факту зумисного пошкодження пломб з відбитками тавр енергопостачальника чи тавр про повірку приладів обліку (у разі встановлення таких пломб та зазначення їх в акті про збереження пломб, складеному в порядку, установленому ПКЕЕН, який підтверджує факт установлення і передачу на збереження приладів обліку і пломб), факту зумисного пошкодження приладів обліку, про що окремо зазначається в акті про порушення, підтвердження експертизою зазначених порушень ПКЕЕН необов'язкове.

Отже, враховуючи, що відповідач, підписавши акт про порушення ним ПКЕЕН без зауважень, фактично визнав факт втручання в роботу приладу обліку, то зазначені доводи є необґрунтованими.

Верховний Суд вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про доведеність порушення відповідачем ПКЕЕН, що свідчить про підставність заявлених позовних вимог.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов'язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Верховний Суд встановив, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 березня 2016 року та рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 12 квітня 2016 року без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 березня 2016 року у незміненій частині та рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 12 квітня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцова

С. О. Погрібний

О. В. Ступак