ПОСТАНОВА

Іменем України

28 грудня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/4371/18

провадження № 22-ц/4809/1208/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Мурашка С. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Державна казначейська служба України,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда (суддя Іванова Н. Ю.) від 13 травня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної Казначейської служби України про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішеннями та діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди 50000,00 грн.

В обґрунтування своєї позовної вимоги зазначив, що в період 2012 по 2016 роки його син, ОСОБА_2 , незаконно перебував під слідством і судом, незаконно був засуджений. У зв`язку з цим відносно позивача незаконно проводилися оперативно-розшукові заходи, у його житлі проводилися обшуки. Незаконні дії відповідних органів завдали позивачу моральної шкоди, яку він оцінює у 50000,00 грн, та яка підлягає відшкодуванню державою у відповідності до норм Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Суд мотивував своє рішення тим, що позов пред`явлений позивачем на підставі норм Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», проте на спірні правовідносини ці норми не поширюються так, як позивач не являвся суб`єктом кримінального провадження. Крім того, суд вказав, що позивач пред`явив позов не до всіх осіб, які повинні за ним відповідати.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Представник позивача адвокат Семенов Є. О. подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у якій просив скасувати його і ухвалити нове рішення, яким стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 50000.00 грн.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є спеціальним і не містить заборони відшкодування шкоди, яка була заподіяна визначеними Законом органами особі не учаснику кримінального провадження. Незаконний обшук у його житлі, незаконне засудження його сина спричинили йому душевного болю, а тому завдана моральна шкода підлягає відшкодуванню за нормами спеціального Закону.

Узагальнені доводи і заперечень інших учасників справи

Кіровоградська місцева прокуратура, яку Кіровський районний суд м. Кіровограда своєю ухвалою від 05 грудня 2018 року (с. 63 64) допустив до участі у справі в якості представника інтересів держави в особі Державної казначейської служби України, подала відзив на апеляційну скаргу в кому заперечує проти доводів позивача про регулювання спірних правовідносин нормами Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Суд першої інстанції встановив такі обставини:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_3 від 28 грудня 2012 року надано дозвіл на проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка належить ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , в межах пошуку речових доказів по даній кримінальній справ.

08 січня 2013 року було проведено старшим слідчим в ОВС ВР ЗКЗ СУ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_6 обшук в квартирі АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_2 , у ході якого вилучено ноутбук «ASUS» для проведення експертизи.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Кіровограда Льон С.М. від 16 січня 2013 року застосовано запобіжний захід особисте зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Покладено на підозрюваного ОСОБА_2 наступні обов`язки: прибувати до слідчого за викликами у визначений час для проведення слідчих дій, не відлучатися за межі міста Кіровограда без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда від 19 липня 2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 301 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з організаційно розпорядчими функціями та з конфіскацією засобу розповсюдження порнографічної відеопродукції ноутбук марки Asus X54C. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки. Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_2 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання. Речовий доказ ноутбук марки Asus X54C конфісковано в дохід Держави.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2013 року вирок Кіровського районного суду міста Кіровограда від 29 липня 2013 року щодо ОСОБА_2 змінено. У порядку ч. 2 статті 404 КПК України виключено з резолютивної частини вироку додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями. ОСОБА_2 вважати засудженим за ч. 4 ст. 301 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією засобу розповсюдження порнографічної продукції ноутбука марки Asus X54C. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки. Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_2 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання. У решті вирок Кіровського районного суду міста Кіровограда від 29 липня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 червня 2014 року вирок Кіровського районного суду міста Кіровограда від 29 липня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2013 року щодо ОСОБА_2 скасовано і призначено новий розгляд справи в суді першої інстанції.

10 грудня 2014 року прокурором відділу прокуратури Кіровоградської області складено обвинувальний акт про зміну обвинувачення у кримінальному правопорушенні стосовно підозрюваного ОСОБА_2 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000091 від 13 грудня 2012 року.

Вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 травня 2015 року ОСОБА_2 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 301, ч.3 ст. 301, ч.4 ст. 301, ч.5 ст. 301 КК України визнано невинуватим та виправдано, у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаних кримінальних правопорушень.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2015 року вирок Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 травня 2015 року щодо ОСОБА_2 залишено без змін.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07 лютого 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду в розмірі 50 000 грн відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 15 березня 2017 року ухвалу Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07 лютого 2017 року скасовано. Заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Семенова Є.О. на ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 15 березня 2017 року.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України відмовлено адвокату Семенову Є.О. у допуску справи до провадження за його заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2017 року щодо ОСОБА_1 .

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, яка, як він вважає, завдана йому незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Сторонами у цивільному процесі в справах позовного провадження є позивач і відповідач, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

ЦПК України саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.

У пункті 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 містяться роз`яснення про те, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи

службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування.

Крім того, Верховний Суд України роз`яснив, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад, ст. 9 Закону «Про

оперативно-розшукову діяльність». Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Отже, заподіювачі шкоди, якими позивач називає у позовній заяві органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури і суду, мають бути притягнутий до суду в якості відповідачів.

У цій справі позивач не пред`явив позову до органів, діями яких йому завдано моральну шкоду, натомість свою вимогу висунув лише до Державної казначейської служби України.

В ході розгляду справи позивач не подавав клопотання про залучення до справи співвідповідачів.

Суд першої інстанції своєю ухвалою, всупереч позиції позивача, залучив до участі у справі орган прокуратури лише в якості представника держави в особі ДКС України.

Таким чином, у цій справі не беруть участь всі учасники у спірних матеріальних правовідносинах та які мають відповідати за позовом спільно.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача, або не до всіх осіб, які в силу закону чи договору мають відповідати за вимогами позивача, за умови що їх відповідальність є неподільною, являється підставою для відмови в позові.

У зв`язку з цим, колегія суддів судової палати у цивільних справах Кропивницького апеляційного суду погоджується з аналогічним висновком суду першої інстанції та вважає, що з цих підстав рішення суду є законним і обґрунтованим.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд неправильно застосував норми матеріального права, то апеляційний суд виходить з такого.

Суд першої інстанції правильно встановив, що позивач обґрунтовував свої вимоги нормами Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Однак суд дійшов висновку, що ці норми не регулюють спірні правовідносини, що є додатковою підставою для відмови в позові.

З таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до змісту ст. 264 ЦПК України та принципу «Jura novit curia» (з латині ??«суд знає закони») суд самостійно визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

У зв`язку з цим, якщо суд вважав, що позивач припустився помилку при виборі правової норми, якою він мотивує свої вимоги, суд повинен сам обрати закон, який підлягає застосуванню до виниклих між сторонами правовідносин. Однак, суд не вказав у мотивувальній частині свого рішення закон який підлягає застосуванню.

Отже, суд фактично не визначився з нормами матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору.

Проте, допущене судом порушення не вплинуло на правильність вирішення спору загалом так, як апеляційна скарга не містять доводів, які б спростовували правильний висновок суду про пред`явлення позову не до всіх відповідачів, які мають за ним відповідати, що унеможливлює ухвалення позитивного рішення.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати рішення таким, що не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України та завданням цивільного судочинства, а тому її вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 травня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено 28 грудня 2019 року.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді С. М. Єгорова

С. І. Мурашко