Ухвала

Іменем України

26 грудня 2019 року

місто Київ

справа № 441/528/17

провадження № 61-22873ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - державний виконавець Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Сіромська Мар`яна Ігорівна,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 29 липня 2019 року у складі судді Українець П. Ф. та постанову Львівського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року у складі суддів: Савуляка Р. В., Копняк С. М., Ніткевича А. В.,

ВСТАНОВИВ:

І. У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Сіромської М. І. (державного виконавця) від 22 вересня 2016 року про закінчення виконавчого провадження № 37074360 щодо стягнення аліментів. Скарга обґрунтовувалася тим, що 22 вересня 2016 року державний виконавець ухвалила постанову про закінчення виконавчого провадження № 37074360 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 Зазначену постанову заявник вважає незаконною, оскільки не виконано рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів у розмірі 1/3 частки усіх його доходів до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 29 липня 2019 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що 10 січня 2012 року ОСОБА_1 пред`явила до виконання виконавчий лист № 2-312/11, виданий 26 грудня 2011 року Городоцьким районним судом Львівської області на негайне виконання рішення суду від 18 листопада 2011 року у частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць. Оскільки боржник ОСОБА_2 на виконання рішення суду сплатив аліменти в межах платежу за один місяць у розмірі 312, 60 грн, державний виконавець 22 вересня 2016 року законно ухвалила постанову про закінчення виконавчого провадження, а тому відсутні підстави для її скасування.

16 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтовувалася тим, що у примусовому виконанні Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебувало виконавче провадження № 37074360 з примусового виконання рішення Городоцького районного суду Львівської області від 18 листопада 2011 року. Зазначає, що в рамках зазначеного виконавчого провадження виконувався виконавчий лист щодо виконання судового рішення у повному обсязі, а не в частині стягнення аліментів у розмірі платежу за один місяць. Заявник вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій не дали оцінки обставинам справи та доказам, не врахували її доводів, що призвело до неправильного вирішення справи.

ІІІ. Аналіз змісту касаційної скарги, додаткових матеріалів, оскаржуваних судових рішень дають підстави для висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом з тим, за правилом частини п`ятої статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Такий висновок суд зробив з огляду на таке.

Судами встановлено, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 18 листопада 2011 року у справі № 2-312/11 стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10 лютого 2011 року; здійснено розподіл судових витрат; рішення про стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

26 грудня 2011 року Городоцьким районним судом Львівської області видано виконавчий лист щодо негайного виконання зазначеного рішення суду у частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць, який 10 січня 2012 року отримано стороною позивача.

10 січня 2012 року ОСОБА_1 пред`явила до виконання виконавчий лист

№ 2-312/11, виданий 26 грудня 2011 року Городоцьким районним судом Львівської області на негайне виконання рішення суду від 18 листопада 2011 року в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць, оскільки рішення суду першої інстанції ще не набрало законної сили і оскаржувалося відповідачем.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 15 листопада 2012 року за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 розмір аліментів, що стягнутий з нього за рішенням суду Городоцького районного суду Львівської області від 18 листопада 2011 року у справі № 2-312/11, зменшено до 1/4 частини з усіх видів його заробітку.

14 січня 2013 року Городоцьким районним судом Львівської області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Зазначений виконавчий лист 30 квітня 2013 року отримано стороною позивача, разом з цим доказів пред`явлення його до виконання до виконавчого органу заявником не надано.

Постановою державного виконавця від 22 червня 2016 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа

№ 2-312/11 з тих підстав, що аліменти в межах платежу за один місяць у розмірі 312, 60 грн стягнуто з боржника ОСОБА_2 , а інших виконавчих листів про збільшення чи зменшення розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на виконання до Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області не надходило.

Щодо оцінки вимоги про скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження

В цій частині вимог до оцінки правомірності дій та бездіяльності державного виконавця застосовуються правила Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною 1 статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно положень пункту 8 частини першої статті 49 Закону України

«Про виконавче провадження», чинного на момент ухвалення постанови про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Статтею 19 Конституції України, визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки судами встановлено, що 10 січня 2012 року ОСОБА_1 пред`явила до виконання виконавчий лист № 2-312/11, виданий 26 грудня 2011 року Городоцьким районним судом Львівської області щодо негайного виконання рішення суду від 18 листопада 2011 року в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць, який виконано боржником у повному обсязі, що не спростовано заявником у касаційній скарзі, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що державним виконавцем законно закінчено виконавче провадження.

Отже, оскільки на момент розгляду справи рішення Городоцьким районним судом Львівської області від 18 листопада 2011 року про стягнення аліментів в межах платежу за один місяць виконано у повному обсязі, таким чином порушень прав заявника у цій справі не встановлено.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій, їхній зміст та обґрунтування, а також доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що розгляд цієї справи в суді касаційної інстанції не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки не встановлено неправильне застосування норм права.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її реалізації чи тлумачення, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судового рішень не впливають.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 29 липня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 до додержавного виконавця Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Сіромської Мар`яни Ігорівни про закінчення виконавчого провадження, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

А. С. Олійник

В. І. Яремко