Справа № 128/3407/19
УХВАЛА

Іменем України

26 грудня 2019 року м.Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Карпінська Ю.Ф., розглянувши заяву позивача по справі ОСОБА_1 , підписану представником згідно з ордером Мельником ОСОБА_2 , про забезпечення позову по цивільній справі № 128/3407/19 за позовною заявою ОСОБА_1 , підписаною представником згідно з ордером Мельником ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу,

УСТАНОВИВ:

24.12.2019 до Вінницького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , підписана представником згідно з ордером Мельником ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, а саме: суми боргу в розмірі 70 918 (сімдесят тисяч дев`ятсот вісімнадцять) грн 47 коп. та три проценти річних в сумі 5082 (п`ять тисяч вісімдесят дві) грн 80 коп.

Разом з позовом до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно (рухоме та нерухоме), грошові кошти, що належать ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 76 001 (сімдесят шість тисяч одна) грн 27 коп.

Вирішуючи питання за заявою про вжиття заходів забезпечення позову, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускаються як до пред`явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України, а вимоги до заяви про забезпечення позову - у статті 151 ЦПК України.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Однак, вимоги позову не є безспірними і потребують доведенню в судовому засіданні, тому саме лише звернення до суду з позовом не є безумовною підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Крім того, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. При цьому, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Представник заявника (позивача) ОСОБА_1 згідно з ордером ОСОБА_4 просить накласти арешт на все майно (рухоме та нерухоме), грошові кошти, що належать ОСОБА_3 , при цьому суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження підстав вважати, що у разі задоволення позову про стягнення боргу майбутнє рішення суду може бути утрудненим чи неможливим.

Тобто, заявником не обґрунтовано належним чином необхідність вжиття вказаного заходу забезпечення позову.

Крім того, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що в заяві відсутнє обґрунтування застосування забезпечення позову, відсутні дані, які б підтверджували наявність ризиків, які призведуть до невиконання або ускладнення виконання рішення суду, оскільки відповідно до поданої заяви ці дані ґрунтуються на особистому припущені представника заявника (позивача). Заявник не довів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заява про забезпечення позову не містить посилання на існування конкретних обставин, якими б підтверджувалось, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся; у справі також відсутні докази, котрі б свідчили про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Крім того, заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих посилань та належних, допустимих доказів про наявність у відповідача на праві власності майна, на яке можливо накласти арешт у встановленому законом порядку, його вартість, що позбавляє суд встановити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник та його співмірність позовним вимогам.

Враховуючи те, що заявником в клопотанні про забезпечення позову належно не обґрунтовано необхідності забезпечення позову та співмірність виду забезпечення позову позовним вимогам, тому суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, в зв`язку з чим така заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 149 - 153 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви позивача по справі ОСОБА_1 , підписаної представником згідно з ордером Мельником Юрієм ОСОБА_5 , про забезпечення позову по цивільній справі № 128/3407/19 за позовною заявою ОСОБА_1 , підписаною представником згідно з ордером Мельником ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду.

СУДДЯ Ю.Ф.Карпінська