ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2019 року м. Київ

справа № 1007/3728/12

провадження № 22-ц/824/3097/19

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Аверковій А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_1 про поворот виконання судового рішення,

встановив:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про поворот виконання судового рішення, у якій зазначив, що у березні 2011 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення подвійної суми завдатку.

У ході розгляду цієї справи 08 квітня 2011 року між ним і ОСОБА_1 була укладена мирова угода, за умовами якої сторони погодили вважати спір вирішеним остаточно, ОСОБА_1 визнав за ОСОБА_2 право власності на садовий будинок № 20, загальною площею 72,6 м2, із надвірними будівлями і спорудами: баня, альтанка, колодязь і огорожа, та земельну ділянку площею 0,06 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Сторони засвідчили той факт, що на момент підписання ними цієї мирової угоди ОСОБА_2 повністю сплатив ОСОБА_1 за вказане вище нерухоме майно грошові кошти в загальному розмірі 960000 грн.

08 квітня 2011 року, укладену ними мирову угоду затверджено та визнано ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області.

В подальшому на підставі переданих ОСОБА_1 правовстановлюючих документів на нерухоме майно, ОСОБА_2 було одержано свідоцтво про право власності на даний садовий будинок та державний акт на право власності на вказану земельну ділянку.

Проте, ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27 лютого 2012 року, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 було скасовано ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2011 року про визнання та затвердження мирової угоди між сторонами, справу направлено на новий судовий розгляд, під час якого ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2012 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2013 року, позов ОСОБА_2 залишено без розгляду.

04 лютого 2014 року рішенням Апеляційного суду Київської області в іншій цивільній справі суд визнав недійсними, видані на ім'я ОСОБА_2 правовстановлюючі документи на зазначене спірне нерухоме майно та останнього виселено із садового будинку АДРЕСА_1.

Також заявник зазначав, що у липні 2014 року він звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення переданих останньому за умовами мирової угоди за садовий будинок та земельну ділянку грошових коштів у загальному розмірі 960000 грн. і рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2014 року позов було задоволено, проте в подальшому рішенням Апеляційного суду Київської області від 02 березня 2015 року це рішення суду першої інстанції було скасовано із вказівкою на те, що за захистом порушених прав ОСОБА_2 необхідно звертатися до суду із заявою про поворот виконання рішення суду, що є процесуальною формою поновлення судом порушених прав позивача ОСОБА_2, забезпечує можливість зворотного повернення від відповідача ОСОБА_1 безпідставно втриманого останнім за скасованим судовим рішенням та є самостійним засобом захисту прав сторін.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останньою ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2018 року заяву задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 960 000 грн., отримані за умовами укладеної між ними мирової угоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення судом норм процесуального права та винести нову про відмову в задоволенні заяви про поворот виконання судового рішення.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що заява ОСОБА_2 про поворот виконання ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2011 року могла б бути задоволена у випадку стягнення на підставі цієї ухвали грошових коштів в порядку примусового виконання. Однак, з пояснень учасників судового розгляду було встановлено, що зазначена ухвала суду першої інстанції до примусового виконання не пред'являлась та виконавче провадження не відкривалось. Суд не дослідив і не встановив будь яких фактичних обставин, щодо факту передачі коштів, а використав тільки припущення стосовно можливості вчинення дій.

Апелянт вказує, що ОСОБА_2 жодним чином не був позбавлений можливості захищати свої права та звернувся у липня 2014 року до ОСОБА_1 з позовом про стягнення грошових коштів.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 зазначає, що аргументи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі є надуманими та не відповідають наявним у справі доказам. Зокрема, сторони посвідчили у судовому засіданні, що на момент підписання мирової угоди передача коштів відбулася, а основний зміст розписки було перенесено до резолютивної частини ухвали суду від 08 квітня 2011 року, тому просить залишити скаргу без задоволення.

В суді апеляційної інстанції заявник ОСОБА_2 та його представник просили скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Апелянт ОСОБА_1 та його представник, будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду апеляційної скарги, до суду апеляційної інстанції не з'явились, натомність надійшла заява представника ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_4 про відкладення розгляду скарги у зв'язку з хворобою, при цьому будь-яких доказів, які б підтверджували дану обставину, до заяви не долучено, тому у колегії суддів відсутні підстави вважати неявку представника з поважних причин, приймаючи до уваги регламентовані строки розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вирішила за можливе провести судове засідання у відсутність апелянта та його представника, згідно ст. 372 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 08 квітня 2011 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 була укладена мирова угода, за умовами якої ОСОБА_1 визнав за ОСОБА_2 право власності на садовий будинок із надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,06 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. У цій мировій угоді вказані сторони засвідчили, що на момент її підписання ОСОБА_2 повністю сплатив (передав) ОСОБА_1 за зазначене нерухоме майно грошові кошти в загальному розмірі 960000 грн. Саме на таких умовах 08 квітня 2011 року дана мирова угода затверджена та визнана ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області, яку в подальшому скасовано апеляційним судом, справу направлено на новий судовий розгляд, під час якого ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2012 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2013 року, позов ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Крім того, сторонами у справі не заперечується, що на виконання іншого рішення Апеляційного суду Київської області від 04 лютого 2014 року ОСОБА_2 добровільно передав зазначені спірні садовий будинок і земельну ділянку ОСОБА_3, колишній дружині ОСОБА_1, тобто повернув усе отримане ним від ОСОБА_1 нерухоме майно згідно із умовами укладеної сторонами мирової угоди, визнаної ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2011 року.

Ст. 380 ЦПК України (в ред. на час подання заяви), так і ст. ст. 444 ЦПК визначений порядок вирішення питання про поворот виконання судового рішення.

Так, питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, рішення після його виконання скасовано, справу повернуто на новий розгляд, під час якого позов залишено без розгляду.

За встановлених в судовому засіданні обставин суд вважав, що заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню, тому суд допустив поворот виконання судового рішення - ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2011 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення подвійної суми завдатку, та стягнув із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 960000 грн., які останній отримав за умовами укладеної між ними 08 квітня 2011 року мирової угоди, затвердженої ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2011 року, яка була в подальшому скасована, а позов ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Не можуть бути підставою для скасування ухвали суду доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 звернувся у липня 2014 року до ОСОБА_1 з позовом про стягнення грошових коштів, оскільки матеріалами справи встановлено, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 02 березня 2015 року, було скасовано рішення суду першої інстанції про стягнення коштів із вказівкою, що за захистом порушених прав ОСОБА_2 необхідно звертатися до суду із заявою про поворот виконання рішення суду (т.2 а.с.21-26).

Посилання ОСОБА_1 у скарзі, що суд не дослідив і не встановив будь яких фактичних обставин, щодо факту передачі коштів не найшли свого підтвердження, оскільки спростовуються матеріалами справи, дослідженими і належним чином оціненими судом. Зокрема, підписанням особисто ОСОБА_1 укладеної за його пропозицією мирової угоди, у п. п. 4, 5 якої зазначено про те, що ОСОБА_2 повністю сплатив ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 960000 грн., будь-яких заперечень з цього приводу в подальшому він не заявляв, тобто підтвердив своєю поведінкою відсутність будь-яких матеріальних претензій з цього приводу до ОСОБА_2

Не можуть бути підставою для скасування ухвали суду і доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду першої інстанції про затвердження мирової угоди до примусового виконання не пред'являлась, оскільки мирова угода була виконана сторонами добровільно і в самій угоді був встановлений факт отримання ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 960000 грн.

Інші доводи, які заслуговують на увагу у апеляційній скарзі ОСОБА_1 відсутні.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 зобов'язаний повернути отримані ним за умовами мирової угоди від 08 квітня 2011 року грошові кошти в розмірі 960000 грн. їх законному власникові ОСОБА_2, тому заява останнього про поворот виконання судового рішення та стягнення на його користь з ОСОБА_1 вказаної суми грошових коштів підлягає задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду, як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах,

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді :