Справа № 345/3437/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/132/19
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л. Б.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Ясеновенко Л.В.

секретаря Бойчука Л.М.

з участю апелянта ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду від 29 жовтня 2018 року в складі судді Юрчака Л.Б., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 28.08.2012 року за місцем її проживання у будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_3 наніс їй травму лівої руки, навмисно сіпнувши за дверну ручку за яку вона трималася. Внаслідок таких дій відповідача, вона відчула різкий біль в кисті, ліктьовому та плечовому суглобах лівої руки та в шийному відділі хребта. Станом на даний час, болі в плечі посилюються, після проведення МРТ, рентгенівських знімків хребта та плечового суглоба, їй поставлено діагноз: деформуючий артроз лівого плечового суглобу 2 ступеня; лівобічний плече-лопатковий періартроз з болючим синдромом; нестабільність лівого плечового суглобу. Таким чином вона постійно терпить фізичний біль, лівою рукою практично не володіє та витрачає значні кошти на лікування.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 11 березня 2014 року було стягнуто із ОСОБА_3 на її користь незначну суму грошей, потрачену нею на лікування, судовий збір та моральну шкоду.

Однак, хвороба прогресує, щороку в осінній період часу болі загострюються, що потребує постійного лікування.

Починаючи з 2014 року вона витратила кошти на лікування у сумі 4426,02 грн. та 215,75 грн. на проїзд у зв»язку з лікуванням, тому просила стягнути зазначені кошти а також заподіяну моральну шкоду у розмірі 15000 грн. з відповідача.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 29 жовтня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_1 посилається на неповне з»ясування обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначила, що за її клопотанням судом призначалося декілька експертиз, ухвалою суду від 31.08.2017 року було призначено комісійну судово-медичну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи, висновком зазначеної експертизи підтверджено причинний зв»язок між наявними у неї діагнозами та травмою, отриманою 28.08.2012 року внаслідок дій відповідача ОСОБА_3, що є достатньою підставою для задоволення позову.

Разом з тим, при аналізі висновку комісійної СМЕ нею виявлено, що експертами не в повній мірі взято до уваги записи травматолога та невролога після 28.02.2012 року щодо стану її здоров»я та не дано оцінки тому чи описані ними захворювання є в причинному зв»язку з отриманою нею 28.08.2012 року травмою. У зв»язку з цим, нею було заявлено клопотання про призначення по справі додаткової експертизи, однак у призначенні такої судом відмовлено.

Таким чином, судом, в порушення вимог норм процесуального права безпідставно відмовлено у дослідженні як доказу висновку комісійної СМЕ, що призвело до неправильного вирішення справи.

Оцінюючи в рішенні висновок комісійної СМЕ суд не вмотивував чому не взяв до уваги виявлені у неї експертами тілесні ушкодження.

Посилаючись на зазначені обставини апелянт просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 заперечив вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 заперечив вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення вищезазначеним вимогам відповідає.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довела заявлені нею вимоги, не дала суду беззаперечних доказів, які б свідчили про наявність причинно-наслідкового зв»язку між спричиненою шкодою та протиправними діями відповідача.

З таким висновком погоджується колегія суддів з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

ОСОБА_1 пред»явила позов про стягнення з ОСОБА_3 понесених нею матеріальних витрат на лікування ушкодження здоров»я, що мало місце 28 серпня 2012 року з вини відповідача, а також заподіяної у зв»язку з цим моральної шкоди.

Судом встановлено, що позивач уже зверталася до відповідача з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Так, рішенням Калуського міськрайонного суду від 11 березня 2014 року встановлено, що з вини відповідача ОСОБА_1 отримала «забій лівої китиці», на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_1 1336, 44 грн та 1000 грн моральної шкоди.

Пред»являючи зазначений позов позивач посилалася на те, що після ухвалення рішення про стягнення з відповідача на її користь заподіяної матеріальної та моральної шкоди вона продовжує лікування у зв»язку з отриманням 28 серпня 2012 року травми.

Позивач вказала, що в результаті отриманого тілесного ушкодження у неї розвинулась хвороба, після тривалого лікування їй поставлено діагноз: «Деформуючий артроз лівого плечового суглобу 2-го ступеня. Лівобічний плече-лопатковий періартроз з болючим синдромом, нестабільність лівого плечевого суглобу».

На підтвердження обгрунтованості позовних вимог про наявність наслідково-причинного зв»язку між отриманими тілесними ушкодженнями 28 серпня 2012 року та встановленим їй діагнозом позивач заявила клопотання про проведення судово-медичної експертизи.

Так, згідно висновку експерта №99/157/286/240/12-2Д-Е-13 Івано-Франківського обласного бюро судово-медичної експертизи від 31 березня 2017 року, наданого на виконання ухвали Калуського міськрайонного суду від 15.02.2017 року - на момент проведення судово-медичного обстеження та первинної судово-медичної експертизи у ОСОБА_1 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено.

З огляду на те, що вказаним висновком експерта не надано відповіді на поставлені в ухвалі суду запитання, позивач заявила клопотання про проведення комісійної судово-медичної експертизи.

Ухвалою суду від 31 серпня 2017 року клопотання ОСОБА_1 задоволено, по справі призначено комісійну судово-медичну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи.

Згідно висновку експертів на підставі представленої медичної документації та за результатами додаткового обстеження ОСОБА_1 виконаного на момент проведення комісійної судово-медичної експертизи, комісія вважає, що під час інциденту 28.08.2012р. позивач могла отримати надрив сухожилка згинача 1-го пальця лівої кисті і частковий розрив сухожилка довгої головки двоголового м»язу лівого плеча. Це підтверджується результатами УЗД лівої кисті і МРТ ділянки лівого плечового суглобу за 2018 рік. Вказані ушкодження спричинені від дії тупих предметів і відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров»я.

Об»єктивних клінічних даних про ушкодження у ОСОБА_1 1-го п»ясно-фалангового суглобу лівої кисті та лівого плечового суглобу у представлених медичних документах не вказано. Результати рентгенологічного обстеження шийного відділу хребта за 03.10.2012р., верхнього плечового поясу (сторона не вказана) за 2011р., лівої кисті за 2013р., МРТ шийного відділу хребта за 2015р., МРТ обох плечових суглобів за 2018 р. свідчать на наявність виражених дегенеративно-дистрофічних змін (артрозів) у вказаних досліджуваних суглобах ОСОБА_1

Такі травми як частковий розрив сухожилка двоголового м»язу лівого плеча і надрив сухожилка згинача 1-го пальця лівої кисті можуть супроводжуватися болем і обмеженням рухів у суглобах (плечовому і в 1-му п»ясно-фаланговому), і як наслідок можуть викликати дегенеративно-дистрофічні зміни (артрози) вказаних суглобів.

Той факт, що такі зміни спостерігаються у багатьох інших суглобах обстежуваної не дає підстави комісії стверджувати, що артрози у лівих плечовому і 1-му п»ясно-фаланговому суглобах ОСОБА_1 за своїм походженням є суто післятравматичні, тобто внаслідок інциденту від 28.08.2012р.

Крім того, у висновку зазначено, що діагноз «Лівобічний плечелопатковий периартрит з больовим синдромом» був встановлений 09.10.2013р. на основі скарг, не був підтверджений УЗД, МРТ, при наявності у різних суглобах ОСОБА_1 виражених дегенеративно-дистрофічних змін, пов»язаних із віком, комісія не може категорично стверджувати, що вказане захворювання пов»язано з подією 28.08.2012р.

При звертанні за медичною допомогою у серпні 2012р. ОСОБА_1 був виставлений діагноз: «Забій лівої китиці». Однак на момент проведення даної експертизи комісія не виключає можливості виникнення в той час надриву згинача 1-го пальця лівої кисті і часткового розриву сухожилка довгої головки двоголового м»язу лівого плеча.

Таким чином, доводи позивача ОСОБА_1 про те, що в результаті отриманих тілесних ушкоджень 28 серпня 2012 року їй встановлено діагноз «деформуючий артроз лівого плечового суглобу 2 ступеня; лівобічний плече-лопатковий періартроз з болючим синдромом; нестабільність лівого плечового суглобу» і у зв»зку з цим вона понесла витрати на лікування не підтверджені належними доказами.

З огляду на зазначене суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Посилання апелянта на те, що суд безпідставно відмовив у дослідженні висновку комісійної судово-медичної експертизи не заслуговують на увагу оскільки суд першої інстанції дав належну правову оцінку даному висновку як одному із доказів по справі.

Висновок експертів містить обгрунтовані відповіді на всі поставлені в ухвалі суду запитання, є повним та зрозумілим, не суперечить іншим матеріалам справи. Зауваження апелянта про те, що комісією не в повній мірі взято до уваги записи травматолога та невролога та виставлені ними діагнози фактично свідчать про незгоду з висновком комісійної експертизи, а не про неповноту чи неясність такого експертного дослідження.

Оскільки позивач не довела, що їй була спричинена шкода саме внаслідок наявності причинно-наслідкового зв»язку між спричиненою шкодою та протиправними діями відповідача, то суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для відшкодування матеріальної та моральної шкоди з ОСОБА_3

Відповідно до положень ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду постановлено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обгрунтованості висновків не спростовують, а тому підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 29 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, у випадках передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 лютого 2019 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин

Л.В. Ясеновенко