Провадження № 2/752/2509/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.09.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого по справі судді - Мазура Ю.Ю.,

за участю секретаря - Воробйова І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу приватизації житлового фонду управління ЖКГ Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права на приватизацію житлового приміщення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Відділу приватизації житлового фонду управління ЖКГ Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права на приватизацію квартири АДРЕСА_2 та просив зобов`язати Голосіївську в м. Києві районну державну адміністрацію Відділ приватизації житлового фонду управління ЖКГ Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації прийняти пакет документів і здійснити приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_2 за відсутності за період з 01.01.1993 року по 23.09.1998 року інформації про невикористання права на приватизацію житла ОСОБА_1 , за відсутності довідки з Ощадного банку про невикористання житлових чеків за період з 01.01.1993 року по 23.09.1998 року ОСОБА_1 та за відсутності за період з 23.09.1998 року по 21.04.2005 року інформації про реєстрацію, про участь в приватизації державного житлового фонду та про невикористання житлових чеків ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що він зареєстрований та мешкає у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з позивачем в зазначену квартиру на підставі ордеру були вселені його дружина ОСОБА_2 та його син ОСОБА_3 . Згодом син та дружина позивача знялись з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою. Маючи намір скористатися своїм правом, передбаченим Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», позивач звернувся до Голосіївської районної державної адміністрації в м. Києві з заявою про оформлення передачі у приватну власність квартири за адресою6 АДРЕСА_2 . Проте 22.06.2018 року отримав відмову в реалізації свого права на приватизацію квартири. З огляду на викладене, позивач просить визнати право на приватизацію житлового приміщення та зобов`язати відповідача вчинити дії.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.09.2018 року прийнято дану позовну заяву та призначено підготовче засідання по справі.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.08.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений в установленому законом порядку.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений в установленому законом порядку. Надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта з відміткою про реєстрацію. (а.с. 7). Позивач звернувся з заявою до Голосіївської районної державної адміністрації в м. Києві про оформлення передачі у приватну власність вказаної квартири.

22.06.2018 р. відповідачем надано відповідь про відмову у задоволенні вимоги позивача відповідно до положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п.п. 18, 20 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», зважаючи на ненадання документів перелік яких зазначено, а саме громадянин який виявив бажання приватизувати квартиру, повинен подати документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, а саме довідки з попередніх місць реєстрації (після 1992 року), та невикористання права на приватизацію державного житлового фонду. Так зазначено, що при перевірці поданого пакету документів позивачем на приватизацію житла встановлено наступне: 1. За період з 01.01.1993 року по 23.09.1998 року не надано інформацію про невикористання права на приватизацію житла. 2. Відсутня довідка з Ощадного банку про невикористання житлових чеків за вищевказаний період. 3. Довідка про реєстрацію за адресою: АДРЕСА_3 надана КП «Центрожилком» м. Луганська від 02.04.2015 року № 047 не може бути використана як така, що підтверджує необхідну інформацію тому що м. Луганськ згідно розпорядження КМУ від 07.11.2014 року віднесено до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. 4. За період з 23.09.1998 року по 21.04.2005 року відсутня інформація про реєстрацію, про участь в приватизації державного житлового фонду та про невикористання житлових чеків.

Також в листі зазначено, що відсутність необхідних документів не дозволяє з огляду на чинне законодавство України задовольнити вимогу позивача щодо видачі свідоцтва. Проте, це не перешкоджає позивачу подати повний пакет документів для прийняття відповідного рішення.

Так, відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 31.01.2011 №121 «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень», районним в місті Києві державним адміністраціям доручено реалізовувати окремі повноваження надані виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації). Так, пунктом 21 додатку 4 вказаного розпорядження передбачена приватизація державного житлового фонду.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначає Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України, згідно до ст. 1 Закону України Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду»

Відповідно до ст. 8 вказаного Закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Міністерством з питань житлово-комунального господарства України 16 грудня 2009 року видано наказ №396 про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян.

Відповідно до п. 14 Положення №396 Передача квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках які на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" перебували у комунальній власності, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Згідно п. 17 Положення №396 громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Згідно з пунктом 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396 (далі Положення), громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копія документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Звертаючись до відділу (органу) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою про приватизацію кімнати у квартирі, представник позивача не подав повного пакету документів.

Позивач зазначає, що подано було весь перелік документів для вирішення питання про приватизацію квартири, окрім тих документів, які позивач не має змоги отримати, а саме: довідки з попереднього місця проживання та довідки з ЗОУ АТ «Ощадбанк» у м. Луганськ, про те, що позивач не значиться в списках на приватизацію та право та те, що житловий чек у м. Луганськ не використано.

В пункті 20 даного Положення зазначено, що документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду.

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дана норма Конституції України, яка є нормою прямої дії, вказує на те, що орган місцевого самоврядування - Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація в своїй діяльності зобов`язана діяти виключно в межах як компетенції так і вимог законодавства України.

Так, не оспорюючи право позивача на здійснення приватизації кімнати у гуртожитку, з огляду на нормативно - правові акти, які передбачають надання заявником відповідних документів для прийняття такого рішення в межах Закону, відповідач в листі № 085/26-177 від 22.06.2018 р., зазначив про неможливість задоволення вимоги позивача зважаючи на відповідність документів тому переліку, який закріплений у Положенні.

Також, як свідчить вищезазначений лист від 2.06.2018 р. в адресу позивача ОСОБА_1 було роз`яснено відсутність обмеження щодо повторного звернення до відповідача.

Здійснюючи правосуддя, відповідно до положень ст. 5 ЦПК України, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Положеннями ч. 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, згідно до ч. ст. 15 ЦК України.

В свою чергу Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України.

Так, відповідач діє на підставі положень Конституції України та законів України, та забезпечує права громадян шляхом. Зокрема, і вирішення питання щодо приватизації.

Проте, прийняття рішень щодо питання, яке є предметом спору є компетенцією Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації Відділу приватизації житлового фонду управління ЖКГ Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації виходячи з вимог чинного законодавства України, яке приймається в тому числі і на підставі наданих заявником комплекту документів, що визначені відповідним нормативним актом.

Як свідчать матеріали справи, позивачем не було надано повного переліку документів, які дають підстави відповідачу для прийняття рішення щодо приватизації житлового приміщення, проте зазначене не позбавляє ОСОБА_1 , його довірених осіб права на звернення до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації для вирішення питань приватизації житла.

Також суд має зазначити, що суд не має можливості зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення, оскільки в такому випадку буде мати місце перебирання на себе функції органу, який законом уповноважений на прийняття таких рішень за результатами розгляду відповідних матеріалів, згідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

Зважаючи на наведене, підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 відсутні.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Відділу приватизації житлового фонду управління ЖКГ Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права на приватизацію житлового приміщення та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Ю. Мазур