Ухвала

27 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 200/3836/17

провадження № 61-22425ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Яремка В. В. розглянув касаційну скаргу Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, третя особа - Дочірнє підприємство «Дніпропетровський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерного компанія «Автомобільні дороги України», про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що 06 жовтня 2015 року ОСОБА_2 керував його автомобілем «Toyota Corolla» реєстраційний номер НОМЕР_1 на автошляху

Р-73 /Н-08/ - 51 км + 700 метрів у напрямку м. Нікополь та під час руху колесо автомобіля потрапило у вибоїну, внаслідок чого водій втратив керування автомобілем, з`їхав з проїзної частини в кювет, через що автомобіль отримав механічні пошкодження. Відповідно до схеми дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), розмір вибоїни склав 1х1,9 метра. Відповідно до висновку експертного дослідження № 253/15, розмір матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу, склав 106 935,38 грн. Ураховуючи наведене просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, у розмірі, встановленому експертом.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою 106 935,38 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області залишено без задоволення, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року залишено без змін.

У грудні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом спору у цій справі є відшкодування матеріальної шкоди завданої власнику транспортного засобу внаслідок наїзду у вибоїну, яка стала причиною ДТП.

Ціна позову у цій справі становить 106 935,38 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн*100=192 100 грн).

Отже, відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справа є малозначною.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Касаційна скарга заявника не містить посилання на зазначені випадки, як і посилання на докази на їх підтвердження.

Доводи касаційної скарги хоча і містять посилання на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте в основному зводяться до незгоди із встановленими обставинами та оцінкою доказів, належності сторін у справі.

Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для скасування судових рішень, що оскаржуються, у касаційній скарзі не зазначені.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи, що касаційна скарга Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, третя особа - Дочірнє підприємство «Дніпропетровський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерного компанія «Автомобільні дороги України», про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Яремко