22.08.2019 Справа № 756/536/19
Справа ун. № 756/536/19
пр.№2/756/3005/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Луценко О.М.,

при секретарі - Бондаренко Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ДП « Сетам», ОСОБА_2 , третя особа: ТОВ « ОТП Факторинг Україна» про визнання електронних торгів недійсними, визнання та скасування протоколу №379708 проведення електронних торгів, визнання недійсним та скасування акту від 29.01.2019 про реалізацію предмета іпотеки, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ДП « Сетам», ОСОБА_2 , третя особа: ТОВ « ОТП Факторинг Україна» про визнання електронних торгів недійсними, визнання та скасування протоколу №379708 проведення електронних торгів, визнання недійсним та скасування акту від 29.01.2019 про реалізацію предмета іпотеки.

Позивач з урахуванням збільшення розміру позовних вимог просить:

-визнати недійсними електронні торги, з реалізації квартири АДРЕСА_1 , проведені 02.01.2019 року ДП « Сетам»;

-визати недійсним та скасувати протокол проведення електронних торгів №379708 від 02.01.2019 року, а саме: квартири АДРЕСА_1 ;

-визнати недійсним та скасувати Акт про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), а саме: квартири квартири АДРЕСА_1 , складеного 09.01.2019 року.

Посилається в позові на те, що 01 серпня 2008 року між нею та ЗАТ « ОТП Банк», був укладений споживчий Договір на придбання нерухомого майна №ML-005/145/2008, відповідно до умов якого йому було надано кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 92 000, 00 доларів США.

01 серпня 2008 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ЗАТ « ОТП Банк» та нею був укладений Іпотечний договір №РML-005/145/2008, відповідно до умов якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Позивачу стало відомо, що 02 січня 2019 року Державним підприємством «Сетам» Міністерства юстиції України було організовано та проведено прилюдні електронні торги, на яких було реалізовано її житло, як предмет іпотеки.

Відповідно до інформації, викладеної в Акті про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна від 29.01.2019 року, складеного Оболонським районним відділом державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві, а також протоколу проведення публічних торгів, підставою для звернення стягнення на майно стала наявність у відділі ДВС виконавчого провадження відносно неї.

З зазначеного акту також вбачається, що його житло було продане за 563 410,00 гр. ОСОБА_2

Зазначає, що нею був взятий споживчий кредит в іноземній валюті, в кредитній установі, яка є резидентом України, в забезпечення виконання зобов`язань за умовами договору ним в іпотеку банку була передана квартира, де вона зареєстрована та проживає, і яка є єдиним її житлом на даний час, а тому умови отримання кредиту та майно, яке було передане в іпотеку, повністю відповідає вимогам, передбаченим Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому не могло бути реалізоване в примусовому порядку.

Крім того, зазначає, що організовуючи та проводячи електронні торги з реалізації предмета іпотеки, відповідачі діяли з порушенням вимог закону, а тому торги та укладені за результатами їх проведення документи підлягають визнанню незаконними та скасуванню.

Відповідно до Акту проведення електронних торгів його житло було продано за 563410,00 гр., пропозиції від іпотекодержателя або від державного виконавця про погодження такої ціни до неї не надходили, а оцінка квартири була проведена без огляду квартири.

Виходячи з цього, просила задовольнити позов.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала.

Відповідач до судового засідання не з`явився про дату, місце та час повідомлявся належним чином про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача в судовому засіданні проти наданого позову заперечив, посилаючись на його необґрунтованість посилається на те, що чинним законодавством України не передбачено повідомлення організатором електронних торгів про реалізацію арештованого майна сторін виконавчого провадження. ДП «Сетам» зазначило про обізнаність позивача про те, що спірне майно буде передане на реалізацію, в зв`язку з чим остання мала реальну можливість скористатися своїм правом на першочерговий викуп спірної квартири. Якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України «Про виконавче провадження», а не нормами спеціального Закону України «Про іпотеку», на які посилається позивач. На підставі викладеного просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, який міститься в матеріалах справи( а.с. 67-70).

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечував.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ч.4 ст.656 ЦСК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із п. 2 ч. 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Враховуючи, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами 1- 3 та частинами 5, 6 статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина 1 статті 215 цього Кодексу).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 24 жовтня 2012 у справі № 6-116цс12, і яка, відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом при вирішенні спору, для застосування наслідків недотримання вказаних вимог при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

Судом встановлено, що 01 серпня 2008 року між нею та ЗАТ « ОТП Банк», був укладений споживчий Договір на придбання нерухомого майна №ML-005/145/2008, відповідно до умов якого йому було надано кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 92 000, 00 доларів США.

01 серпня 2008 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ЗАТ « ОТП Банк» та нею був укладений Іпотечний договір №РML-005/145/2008, відповідно до умов якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04.09.2014року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ « ОТП Факторинг Україна», заборгованість за кредитним договором №ML-005/145/2008 від 01.08.2008р. за період з 01.08.2008року по 12.06.2014року, а саме: заборгованість за основною сумою кредиту- 95410 доларів США 66 центів, несплачені відсотки за користування кредитом 9412 доларів США 70 центів, що становить 1219095,67грн. та пеню за прострочення виконання зобов`язань у сумі 111000гривень та судовий збір в розмірі 3654,00гривень.

Отже, виконавче провадження було відкрито на підставі рішення суду щодо стягнення боргу (коштів), а не стягнення предмету іпотеки.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку», (частина сьома статті 51 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку».

Зокрема, частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

Нормами статей 36, 37, 38 цього Закону також передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що передбачений розділом V Закону України «Про іпотеку» та частиною сьомою статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя, застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 39, 41 Закону України «Про іпотеку»).

У той самий час, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України «Про виконавче провадження», а не нормами спеціального Закону України «Про іпотеку».

До такого ж правового висновку прийшов Верховний Суд України у постанові від 04.02.2015 у справі № 6-238цс14, постанові від 28.01.2015 у справі № 6-199цс14 та постанові від 26.11.2014 у справі № 6-174цс14.

Відповідно до частини першої статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Разом з тим, п. 2 розділу VII Порядку визначено, що реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України «Про іпотеку».

За таких обставин, дія Закону України «Про іпотеку» не поширюється на арештоване майно, а отже Організатором торгів не було порушено норми Порядку та Закону України «Про іпотеку».

Таким чином, можна прийти до висновку, що зазначені торги проводились у відповідності до вимог чинного законодавства України.

17 січня 2015року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копія якої була направлена позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» /в редакції на момент виникнення спірних правовідносин / визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Частиною 8 статті 54 Закону України "Про виконавче провадження"встановлено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до пункту 3 розділу VII Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2710/5 від 25.12.2015 реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України "Про іпотеку".

Згідно з ч. 2 ст. 43 даного Закону початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Тобто, за змістом ст. 43 Закону України « Про іпотеку» визначення вартості та оцінка майна в порядку ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, шляхом залучення суб`єкта оціночної діяльності, відбувається в тому випадку, коли іпотекодавець з іпотекодержателем не досягли згоди щодо визначення вартості майна або коли ціна продажу предмета іпотеки в рішенні суду не встановлена.

За змістом ст. 41 Закону реалізація предмета іпотеки, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Постановою старшого державного виконавця Оболонського районного відділу ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві від 31.10.2018року для визначення вартості предмета іпотеки-спірної квартири, був призначений оцінювач - суб`єкт господарювання - ТОВ`Приватна експертна служба».

Згідно з актом про проведення електронних торгів ринкова вартість об`єкту оцінки становила 563410,00 гр.

В той же час, суд зважає на пояснення сторін, згідно з якими позивач за місцем реєстрації не проживає і спірна квартира викристовувлася під оренду іншим особам.

Дані обставини представником позивача в судовому засіданні не спростовані.

Виходячи з цього, суд вважає, що порушення вимог ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження" у цій частині при проведенні прилюдних торгів не може бути підставою для визнання їх недійсними, оскільки зазначеним Законом встановлено загальні правові засади організації і діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їх права та обов`язки, у тому числі права стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження.

Натомість дії державного виконавця, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання цих торгів недійсними.

Тобто, в разі порушення державним виконавцем вимог Закону України "Про виконавче провадження"при здійсненні своїх повноважень, передбачених цим законом, щодо визначення вартості чи оцінки майна до призначення електронних торгів, такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом України « Про виконавче провадження».

Це відповідає правовій позиції Верховного Суду України у справі № 3-112гс14 від 23.09.2014року.

Відповідно до Протоколу проведення електронних торгів №379708 від 02.01.2019 року був визначений переможець електронних торгів - Воловодовський Ю.М.

29.01.2019 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Браташовим А.В. на підставі Протоколу проведення електронних торгів №379708 від 02.01.2019 року було складено Акт про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки).

З точки зору закону реалізація майна на аукціоні полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення аукціону.

Складання за результатами їх проведення Акту про проведення торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на торгах, а відтак є правочином.

Враховуючи, що відчуження майна з торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину, а саме ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 2710/5 від 25.12.2015 та Закону України «Про виконавче провадження», чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів, чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати електронних торгів.

За змістом ч.1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами торгів, то підставами для визнання таких торгів недійсним є порушення встановлених законодавством правил проведення аукціону, визначених вище приведеними нормативними актами.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12, від 06 квітня 2016 року та інших.

Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про дотримання вимог закону при проведенні електронних торгів з реалізації спірної квартири та відсутності підстав для задоволення вимог позивача.

Суд не приймає до уваги твердження представника позивача в судовому засіданні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.43 Закону України « Про іпотеку» не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, приватного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна.

Порядок проведення електронних торгів предметів іпотеки врегульовано розділом VП Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів.

Згідно з п.3 даного розділу реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України «Про іпотеку».

Електронні торги з реалізації предмета іпотеки проводяться в двомісячний строк з дня одержання Організатором заявки державного виконавця на реалізацію арештованого майна.

Організатор зобов`язаний не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до початку проведення електронних торгів з реалізації предмета іпотеки опублікувати принаймні у двох місцевих (за місцем розташування предмета іпотеки) друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення електронних торгів. У повідомленні зазначаються інформація про дату і час проведення електронних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення електронних торгів, та інша необхідна інформація.

Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення електронних торгів у засобах масової інформації Організатор письмово повідомляє державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день та час проведення електронних торгів та про початкову ціну продажу майна.

Головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Крім того, відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

-таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

-загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

З укладеного між сторонами Договору №ML-005/145/2008 від 01.08.2008р. вбачається, що кредит позивачу був наданий на придбання нерухомого майна.

Відповідно до п.22 ст.1 Закону України « Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем - банком або іншою фінансовою установою споживачеві на придбання продукції.

Тобто, наданий позивачу кредит не є споживчим у розумінні вимог закону, а тому твердження представника позивача з цього приводу також не можуть бути прийняті до уваги.

У зв*язку із наведеним, не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги про визнання та скасування протоколу №379708 проведення електронних торгів, визнання недійсним та скасування акту від 29.01.2019 про реалізацію предмета іпотеки, а тому правові підстави відсутні.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв*язку, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог належними і допустимими доказами та необхідність відмовити в позові.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 203, 215, 650, 655, ч.4 ст.656 ЦК України, ст.ст. 1, 33,41,43 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.54, 58 Закону України « Про виконавче провадження», Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст.ст. ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ДП « Сетам», ОСОБА_2 , третя особа: ТОВ « ОТП Факторинг Україна» про визнання електронних торгів недійсними, визнання та скасування протоколу №379708 проведення електронних торгів, визнання недійсним та скасування акту від 29.01.2019 про реалізацію предмета іпотеки- відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи.

Суддя: О.М.Луценко