Ухвала

11 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 216/5361/16-ц

провадження № 61-2600ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від

07 березня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від

11 грудня 2018 року у справі за позовом Приватного підприємства «придніпровська паливно-енергетична компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 березня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона подана з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ураховуючи, що повний текст оскаржуваної постанови складено 12 грудня

2018 року, останнім днем на її касаційне оскарження, з урахуванням вихідних днів, є 11 січня 2019 року, а касаційна скарга згідно відтиску поштового штемпеля на конверті та штрихкодового ідентифікатора подана 23 січня

2019 року.

Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване тим, що повний текст оскаржуваної постанови заявник отримала лише 24 грудня 2018 року, а відтак, вважає, що строк був пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Зазначені заявником підстави поновлення строку на касаційне оскарження не можна вважати поважними, оскільки, вони не підтверджені будь-якими доказами.

За змістом частини другої та четвертої статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків пов'язаних вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

Ураховуючи наведене, заявнику необхідно звернутися до суду касаційної інстанції з клопотанням (заявою) про поновлення строку на касаційне оскарження, надати належні докази на підтвердження дати отримання копії оскаржуваної постанови апеляційного суду, зокрема, таким доказом може бути копія заяви щодо отримання оскаржуваної постанови, копія розписки, що підтверджувала б дату отримання копії, тощо.

Також, до касаційної скарги додано клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги, яке мотивоване тим, що розмір судового збору 164 610,00 грн є для неї занадто великим та становить їй перешкоду у доступі до правосуддя. Посилаючись на положення статті 8 Закону України «Про судовий збір» вважає, що є всі правові підстави для звільнення її від сплати судового збору, оскільки її сукупний дохід за 2018 рік становить 800 516,98 грн, 5% з яких - 40 025,80 грн, а тому, судовий збір, що підлягає сплаті значно перевищує 5 відсотків її річного доходу.

Розглядаючи клопотання заявника, суд виходить з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у зв'язку із цим доводи, викладені у клопотанні не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення заявника від сплати судового збору, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу, а тому клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору підлягає задоволенню частково.

Гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до апеляційних або касаційних судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов'язків» (Рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред'явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Убачається, що майновий стан сторони є достатнім, але розмір судового збору за подання касаційної скарги складає 164 610,00 грн (82 305,00*200), що значно перевищує 5% розміру річного доходу заявника, суд касаційної інстанції, урахувавши майновий стан сторони, наведені у клопотанні доводи та додані до нього матеріали, дійшов висновку щодо наявності підстав для зменшення розміру судового збору, що підлягає сплаті за подання касаційної скарги до 60 000,00 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі м. Києва/Печерський район, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги задовольнити частково.

Зменшити ОСОБА_1 розмір судового збору за подання касаційної скарги на рішення Центрально-Міського районного суду

м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 березня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року до

60 000 грн 00 коп.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від

07 березня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від

11 грудня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 28 лютого 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик