П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 2-11/11

Номер провадження № 22-ц/824/601/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іваницької О.В.,

вивчивши апеляційні скарги старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Рибчинського Олександра Володимировича та ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 19 березня 2018 року, постановлену під головуванням судді Рибака М.А., у справі за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність суб'єктів оскарження та на вимогу державного виконавця, заінтересовані особи: начальник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гоцій Богдан Ігорович та старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинський Олександр Володимирович,

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва зі скаргою та просила визнати вимогу державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Рибчинського О. В. від 12 вересня 2017 року непрямою дискримінацією і відповідно неправомірною, яка порушує свободи стягувача ОСОБА_4 у виконавчому провадженні №48382123 з виконання виконавчого листа №2-11/11 від 24 липня 2015 року, виданого Шевченківським районним судом міста Києва; визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Рибчинського О. В. і такою, внаслідок якої до 22 вересня 2017 року включно не виконано рішення Апеляційного суду міста Києва від 10 липня 2015 року, виконавчий лист №2-11/11 від 24 липня 2015 року, виданий Шевченківським районним судом міста Києва; визнати з 15 серпня 2016 року неправомірною бездіяльність керівника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоція Б. І. щодо бездіяльності старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Рибчинського О.В. під час виконання виконавчого листа №2-11/11 від 24 липня 2015 року, виданого Шевченківським районним судом міста Києва, у виконавчому провадженні № 48382123; поновити порушені права та свободи стягувача ОСОБА_4 у виконавчому провадженні №48382123 з виконання виконавчого листа №2-11/11 від 24 липня 2015 року, виданого Шевченківським районним судом міста Києва. Крім того, порушено питання щодо постановлення окремої ухвали.

Подану скаргу мотивувала тим, що 24 липня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста КиївГоловного територіального управління юстиції у місті Києві із заявою про примусове виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 2-11/11 про примусове стягнення з ОСОБА_7 на її користь грошових коштів в розмірі 25 000 грн. 00 коп.

18 вересня 2015 року ОСОБА_4 звернулась із заявою до керівника органу ДВС, в якій просила надати інформацію про те, чи відкрито виконавче провадження за її заявою від 24 липня 2015 року, проте відповіді на неї не отримала.

Скаржник зазначала, що державний виконавець Рибчинський О.В. безпідставно протягом тривалого строку не проводить всіх необхідних дій щодо своєчасного виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 2-11/11. Зазначала, що фактично з 15 серпня 2016 року по 28 вересня 2017 року триває протиправна бездіяльність начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гоція Б.І. щодо бездіяльності старшого державного виконавця Рибчинського О.В., а з 13 вересня 2017 року і щодо вимоги державного виконавця.

Крім того, державний виконавець Рибчинський О.В. надав незаконну вимогу ОСОБА_4 про необхідність подання до ДВС банківського рахунку в гривнях на її ім'я задля перерахування коштів на виконання рішення суду, оскільки вимагати такий рахунок він не мав права.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2017 року скаргу ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2017 року - скасовано і передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 19 березня 2018 року (а.с. 85 - 88) частково задоволено скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність суб'єктів оскарження та на вимогу державного виконавця, визнано неправомірною вимогу старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Рибчинського О. В. від 12 вересня 2017 року у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-11/11, виданого 24 липня 2015 року Шевченківським районним судом міста Києва, визнано неправомірною бездіяльність вказаного державного виконавця щодо несвоєчасного виконання виконавчого листа №2-11/11, виданого 24 липня 2015 року Шевченківським районним судом міста Києва, зобов'язано старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Київ Рибчинського О. В. усунути порушення прав ОСОБА_4 та здійснити виконавчі дії із дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження». В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним судовим рішенням, старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Рибчинський О. В. 17 квітня 2018 року подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм законодавства та на постановлення ухвали на підставі висновків, що не відповідають дійсним обставинам справи, просив скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 19 березня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_4 у повному обсязі.

Скаржник зазначає, що на примусовому виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавчий лист №2-11/11 від 24 липня 2015 року, виданий Шевченківським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 боргу у сумі 25 000 грн.

07 серпня 2015 року відкрито виконавче провадження. Одночасно з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем проведено ряд дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», зокрема 28 жовтня 2015 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, направлено запит до ДФС України про одержання інформації про доходи боржника та інформації про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, направлено запит до ПФУ для отримання інформації про осіб-боржників, що працюють за трудовими і цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи та для отримання інформації про осіб, які отримують пенсію.

У результаті проведених виконавчих дій встановлено, що інформація відносно боржника щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку відсутня, за боржником не зареєстровано відкритих банківських рахунків у банківських установах, боржник не працює за трудовими та цивільно-правовими договорами, не отримує пенсію.

04 грудня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та постанову про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведення виконавчих дій.

Крім того, державним виконавцем встановлено, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_7, однак, у зв'язку з накладенням арештів на дане нерухоме майно, звернути стягнення на нього неможливо. Потрапити в квартиру за зазначеною адресою та розшукати належне боржнику майно державному виконавцю не вдалось, про що складено акт. Також, за боржником зареєстровано транспортний засіб марки ВАЗ 2109 ДНЗ НОМЕР_1. Разом з тим, місцезнаходження даного транспортного засобу невідомо, у зв'язку з чим винесено постанову про розшук майна боржника.

Крім того, державним виконавцем було встановлено, що боржник перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію у Лівобережному об'єднаному управлінні ПФУ в м. Києві, а тому 19 червня 2017 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження та ГУ ПФУ в м. Києві.

Разом з тим, у матеріалах виконавчого провадження відсутні банківські реквізити стягувача чи бажання отримувати грошові кошти поштовим переказом, а тому 12 вересня 2017 року державним виконавцем підготовлено вимогу, якою зобов'язано у триденний строк надати банківські реквізити стягувача для перерахування коштів. Скаржник зазначає, що вищезазначена вимога не позбавила права стягувача надати заяву про бажання отримувати грошові кошти поштовим переказом. Однак, 22 вересня 2017 року стягувачем подано заяву, у якій вказано банківські реквізити.

Таким чином, державним виконавцем були вжиті дії, спрямовані на своєчасне перерахування грошових коштів стягувачеві у спосіб, визначений останнім. Крім того, суд не зазначив, у чому саме полягає бездіяльність державного виконавця та які норми закону порушено останнім.

Крім того, не погоджуючись з вищевказаним судовим рішенням, ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 16 квітня 2018 року направила апеляційну скаргу, в якій, посилаючи на неправильне встановлення обставин, що мають значення для справи, порушення норм Конституції та ЦПК України, просила скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 19 березня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивувала, зокрема, тим, що 19 березня 2018 року заявник була позбавлена можливості подати докази в судовому засіданні, оскільки була одночасно викликана Солом'янським районним судом міста Києва у два судових засідання.

Крім того, на момент звернення з апеляційною скаргою, у справі відсутні матеріали за скаргами заявника від 09 жовтня 2015 року, 06 листопада 2011 року, 28 грудня 2015 року, 10 лютого 2016 року, 26 травня 2016 року, 29 вересня 2017 року та копії матеріалів виконавчого провадження №48382123.

Затримка виконання рішення суду, враховуючи похилий вік ОСОБА_4, порушує сутність права.

Суд першої інстанції розглянув справу окремо від інших матеріалів справи, тобто не як заключну стадію цивільного процесу.

Скаржник наголошує, на незаконності вимоги старшого державного виконавця від 12 вересня 2017 року, що порушила права стягувача, оскільки відповідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження» спосіб перерахування коштів визначається останнім за його заявою, а не на вимогу законодавця. Всупереч вимогам закону, старший державний виконавець не вжив заходів щодо виконання рішення суду протягом 2 років 1 місяця і 19 днів з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Так, направивши вимогу, замість повідомлення, старший державний виконавець діяв з перевищенням влади. На думку скаржника, старший державний виконавець мав до 28 вересня 2017 року застосувати, передбачені законом і судовим актом, заходи необхідні для його виконання.

Суд мав встановити бездіяльність Гоція Б. І., враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів щодо дій останнього, як реакції на бездіяльність Рибчинського О. В.

Крім того, судом не залучено до участі у справі боржника ОСОБА_7 Заявник і її представник 19 березня 2018 року вперше не з'явились у судове засідання, що було безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 24 квітня 2018 року задоволено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, поновлено ОСОБА_4 та старшому державному виконавцю Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Рибчинському О.В. пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення, відкрито апеляційне провадження за поданими апеляційними скаргами, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 24 квітня 2018 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в судове засідання.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017 року №452/2017 постановлено, зокрема, ліквідувати Апеляційний суд міста Києва та Апеляційний суд Київської області. На виконання вимог Закону, Апеляційним судом міста Києва передано дану справу до новоутвореного Київського апеляційного суду, який розпочав свою роботу 03 жовтня 2018 року.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2018 року, справу призначено судді-доповідачу Вербовій І.М. Судді, які входять до складу колегії: ВербоваІ.М. - головуючий суддя, судді: Саліхов В.В., Шахова О.В.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2018 року справу прийнято до розгляду та призначено в судове засідання, з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні ОСОБА_6 повністю підтримала доводи своєї апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, та просила її задовольнити в повному обсязі. Проти задоволення апеляційного скарги державного виконавця категорично заперечувала.

Старший державний виконавець Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Рибчинський О.В., начальник Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Гоцій Б.І. або представник останнього, до суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджуються зворотними повідомленнями, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України закінчувати розгляд справи за відсутності нез'явившихся учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи ОСОБА_6, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги старшого державного виконавця та наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на виконанні Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває виконавче провадження (ВП №48382123) з виконання виконавчого листа № 2-11/11, виданого 24 липня 2015 року Шевченківським районним судом міста Києва (том ІІ а.с.74, 76).

Так, постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у місті Києві Гречуха О.Я. від 07 серпня 2015 року відкрито виконавче провадження з виконання вищенаведеного виконавчого листа.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у місті Києві Рибчинського О.В. від 28 жовтня 2015 року накладено арешт на все майно, належне ОСОБА_7, у межах суми стягнення - 25 000 грн.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у місті Києві Рибчинського О.В. від 29 січня 2016 року оголошено в розшук майно боржника - ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_1.

Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у місті Києві Рибчинського О.В. від 19 червня 2017 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_7

12 вересня 2017 року старший державний виконавець Рибчинський О.В. звернувся до ОСОБА_4 з вимогою про надання до Відділу державної виконавчої служби рахунку (в гривнях), відкритого на ім'я ОСОБА_4 для перерахування коштів. Крім того повідомляв, що у разі невиконання без поважних причин вимоги, документ буде повернуто без виконання відповідно до п.4 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», а кошти будуть перераховані на користь держави (том І а.с.165).

Як вбачається з матеріалів даної справи, 22 вересня 2017 року ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 звернулась до старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Рибчинського О.В. із заявою, в якій повідомляла останньому банківській реквізити ОСОБА_4 (том І а.с.166).

Частково задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що грошова сума може перераховуватись стягувачу не виключно на рахунок в банку, як того вимагав державний виконавець, крім того, державний виконавець направив стягувачу вимогу, тоді як спосіб перерахування коштів визначається самим стягувачем за його заявою, а не на вимогу державного виконавця, у зв'язку з чим державний виконавець діяв неправомірно. Крім того, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів своєчасного та належного виконання виконавчого листа №2-11/11, виданого 24 липня 2015 року Шевченківським районним судом міста Києва, бездіяльність державного виконавця Рибчинського О.В. щодо несвоєчасного виконання виконавчого листа є також неправомірною.

Щодо вимог заявника про визнання бездіяльності керівника Гоція Б.І., суд дійшов висновку, що заявником не доведено порушень вимог закону з боку керівника органу державної виконавчої служби, а також у чому саме полягає така бездіяльність, у зв'язку з чим відмовив у задоволенні скарги в цій частині.

Крім того, щодо постановлення окремої ухвали, суд відмовив у задоволенні цієї частини скарги заявника, оскільки в ході судового розгляду не встановлено підстав для винесення окремої ухвали, крім того, це є правом, а не обов'язком суду.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів не може погодитись в повній мірі з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Так, згідно із ч. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали) за письмовою заявою стягувача - фізичної особи стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем на зазначений стягувачем рахунок у банку або іншій фінансовій установі чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом, що здійснюється за його рахунок, крім переказу аліментних сум.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що стягнуті грошові суми можуть перераховуватись стягувачу не виключно на рахунок в банку, як вимагав державний виконавець.

Крім того, державний виконавець направив стягувачу вимогу, тоді як спосіб перерахування коштів визначається самим стягувачем за його заявою, а не на вимогу виконавця.

Відповідно до ч. 7 ст. 47 Закону, у разі якщо стягнуті з боржника грошові суми не витребувані стягувачем протягом одного року з дня їх зарахування на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця, такі суми зараховуються до Державного бюджету України в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, за умови повідомлення виконавцем стягувача про наявність стягнутих на його користь грошових сум.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що державний виконавець, направляючи таку вимогу стягувачу, діяв неправомірно.

Також, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів своєчасного і належного виконання виконавчого листа № 2-11/11, виданого 24 липня 2015 року Шевченківським районним судом міста Києва, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинського О.В. щодо несвоєчасного виконання виконавчого листа, № 2-11/11, виданого 24 липня 2015 року Шевченківським районним судом міста Києва є неправомірною.

Жодних доказів на спростування тверджень заявника старшим державним виконавцем не надано ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанцій.

Доводи апеляційної скарги старшого державного виконавця про те, що в матеріалах виконавчого провадження були відсутні банківські реквізити стягувача чи бажання отримувати грошові кошти поштовим переказом, у зв'язку з чим 12 вересня 2017 року державним виконавцем підготовлено вимогу, якою зобов'язано у триденний строк надати банківські реквізити стягувача для перерахування коштів, є необґрунтованими, а тому відхиляються колегією суддів у зв'язку з наведеним вище.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги державного виконавця.

Що стосується вимог ОСОБА_6, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення скарги ОСОБА_4 про зобов'язання старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинського Олександра Володимировича усунути порушення прав ОСОБА_4 та здійснювати виконавчі дії із дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновками суду щодо відсутності підстав для визнання бездіяльності керівника Гоція Б.І. з 15 серпня 2016 року Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо бездіяльності старшого державного виконавця Рибчинського О.В. Шевченківського районного Відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві при виконанні виконавчого листа № 2-11/11 від 24 липня 2015 року Шевченківського районного суду міста Києва у виконавчому провадженні № 48382123, оскільки за відсутності доказів контролю зі сторони керівника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гоція Б.І. щодо виконання судового рішення, є очевидною бездіяльність останнього, яка в силу вимог закону є неправомірною.

Також, колегія суддів дійшла висновку, що в ході розгляду справи не встановлено підстав, передбачених ч.3 ст.262 ЦПК України для постановлення окремої ухвали.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що заявник була позбавлена можливості подати докази в судовому засіданні, оскільки була одночасно викликана Солом'янським районним судом міста Києва, не впливають на висновки суду першої інстанції, а тому відхиляються колегією суддів.

Інші доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а тому також відхиляються колегією суддів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частиною першою статті 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Проаналізувавши вищенаведені обставини та вимоги закону, з урахуванням того, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу старшого державного виконавця слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 слід задовольнити, ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 19 березня 2018 року - скасувати в частині відмови у скарзі та визнати неправомірною бездіяльність керівника Гоція Б.І. з 15 серпня 2016 року Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо бездіяльності старшого державного виконавця Рибчинського О.В. Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві при виконанні виконавчого листа №2-11/11 від 24 липня 2015 року Шевченківського районного суду міста Києва у виконавчому провадженні №48382123. В решті ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 19 березня 2018 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Рибчинського Олександра Володимировича - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 19 березня 2018 року - скасувати в частині відмови у скарзі.

Визнати неправомірною бездіяльність керівника ГоціяБ.І. з 15 серпня 2016 року Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо бездіяльності старшого державного виконавця Рибчинського О.В. Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві при виконанні виконавчого листа №2-11/11 від 24 липня 2015 року Шевченківського районного суду міста Києва у виконавчому провадженні №48382123.

В решті ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 19 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 14 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О.В. Шахова