Єдиний унікальний номер 229/4653/19 Номер провадження 22-ц/804/3486/19

Головуючий у 1-й інстанції Панова Т.Л.
Доповідач Азевич В.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Азевича В.Б.,

суддів: Гапонова А.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Бахмут Донецької області цивільну справу № 229/4653/19 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Дружківського міського суду Донецької області від 29 жовтня 2019 року (суддя Панова Т.Л., рішення ухвалено в приміщенні суду в м. Дружківка Донецької області),-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до Дружківського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву від 12.08.2010 року згідно з якою отримала кредит у розмірі 3 900 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, чим порушила зобов`язання за договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 30.06.2019 року має заборгованість 53 583,49 грн, яка складається із: 1 097,46 грн заборгованість за кредитом, 47 758,24 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 700,00 грн заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн штраф (фіксована частина), 2 527,78 грн штраф (процентна складова). Просив суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» зазначену заборгованість.

Заочним рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 29 жовтня 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 12 серпня 2010 року в сумі 1 097,46 грн, а також судові витрати в сумі 39,34 грн. В задоволенні вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 процентів, пені та штрафів в сумі 52 486,03 грн відмовлено.

АТ КБ «ПриватБанк» на вказане судове рішення подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.08.2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3 900,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Крім того, встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту.

Від ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

В частині 1 статті 274 ЦПК України зазначено, що в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються, зокрема, малозначні справи.

Крім того, згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України та пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення лише в оскаржуваній частині і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо неоскарженої частини. Зі змісту апеляційної скарги випливає, що відповідачем рішення суду в частині відмовлених позовних вимог не оскаржується.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення процентів за користування грошовими коштами.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що 12.08.2010 року шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідач ОСОБА_1 отримала грошові кошти у розмірі 3 900,00 грн на платіжну картку.

В заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанк ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором б/н від 12.08.2010 року станом на 30.06.2019 року складає 53 583,49 грн, з яких: 1 097,46 грн заборгованість за кредитом, 47 758,24 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 700,00 грн заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн штраф (фіксована частина), 2 527,78 грн штраф (процентна складова).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 1 097,46 грн, а позовні вимоги про стягнення нарахованої заборгованості по процентам 47 758,24 грн, пені за прострочення зобов`язання 1 700,00 грн, 500,00 грн штрафу (фіксована частина) та 2 527,78 грн штрафу (процента складова), які позивач просив стягнути на його користь задоволенню не підлягають. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо стягнення процентів за користування грошовими коштами суд виходив з того, що в заяві позичальника від 12.08.2010 року процентна ставка не зазначена, тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотримало вимоги, передбачені частиною 2 статті 11 Закону України № 1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можливо.

В статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Колегія суддів вважає, що, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно зазначив, що з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1 097,46 грн.

Однак, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови позивачу в задоволенні позовних вимог щодо стягнення процентів за користування кредитом.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В анкеті-заяві позичальника від 12 серпня 2010 року дійсно не встановлена процентна ставка. Проте, суд першої інстанції не врахував, що позивачем також було надано копію довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна», в якій зазначено, зокрема, про базову процентну ставку, яка становить 2,5% процентів на місяць, що загалом на рік становить 30%. Вказана довідка має підпис відповідача у справі ОСОБА_1 .

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 12.08.2010 року проценти за користування грошовими коштами банк нараховував за ставкою 30% в період з 13 серпня 2010 року до 01 вересня 2014 року, за ставкою 34,80% - з 01 вересня 2014 року до 01 квітня 2015 року, а в період з 01 квітня 2015 року до 30 червня 2019 року за процентною ставкою в розмірі 43,20%.

Колегія суддів виходить з того, що припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Тому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.

Відповідно до довідки позивача, яка є в матеріалах справи між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано лише кредитну картку 322006 (дата відкриття 13.08.2010 р., термін дії 03/14).

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення процентів за користування грошовими коштами та стягнути з відповідача проценти із визначенням розміру заборгованості, виходячи із узгодженої сторонами базової процентної ставки 30% річних з 13 серпня 2010 року по 31 березня 2014 року, що складає 32,58 грн.

Отже апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині вирішення позову про стягнення процентів, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову в цій частині. В іншій частині оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», з ОСОБА_1 слід стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк» сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 40,51 грн (1 130,04 грн х 1 921,00 грн / 53 583,49 грн).

З урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір, пов`язаний з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 60,77 грн. Отже, всього з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір у розмірі 101,28 грн.

Керуючись статтями 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Донецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Дружківського міського суду Донецької області від 29 жовтня 2019 року в частині відмови в стягненні з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за процентами за користування кредитом та судового збору скасувати.

Позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за процентами за користування кредитом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 32 (тридцять дві) гривні 58 (п`ятдесят вісім) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 101 (сто одна) гривня 28 (двадцять вісім) копійок.

В іншій частині заочне рішення суду першої інстанції від 29 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді: В.Б. Азевич

А.В. Гапонов

О.В. Халаджи