Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3480/18

номер провадження 2/695/341/19

20 лютого 2019 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.

за участю секретаря Оніщенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом кредитної спілки «Кредит-Союз» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором кредиту,

ВСТАНОВИВ:

Кредитна спілка «Кредит-Союз» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором кредиту в загальній сумі 11389,04 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 13.11.2015 року між позивачем по справі та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту №Зл-0125 від 13.11.2015 року про надання коштів у сумі 5000.0 грн., з терміном повернення коштів 18 місяців. З метою належного виконання вказаного кредитного договору 13.11.2015 року між позивачем по справі та ОСОБА_2 був укладений договір поруки за №Зл-0125-П, відповідно до умов якого остання несе солідарну відповідальність за зобовязаннями ОСОБА_1

Позивач наполягає, що ОСОБА_1 свої зобовязання за вказаним договором кредиту належним чином не виконувала, у неї виникла заборгованість по сплаті кредиту, а тому, з урахуванням матеріального стану відповідача, 21.05.2016 року між ОСОБА_1 та позивачем по справі був укладений договір кредиту №Зл-0127, відповідного до якого відбулося перекредитування простроченої заборгованості та частини тіла кредиту на більший строк. Окрім того, з метою належного виконання вказаного кредитного договору 21.05.2016 року між позивачем по справі та ОСОБА_3 був укладений договір поруки за №Зл-0127-П, відповідно до умов якого остання несе солідарну відповідальність за зобовязаннями ОСОБА_1

Разом із тим позивач зазначає, що ОСОБА_1 свої зобовязанні ні за договором №Зл-0125 від 13.11.2015 року, ні за договором №Зл-0127 від 21.05.2016 року не виконала, суму заборгованості своєчасно не сплачує та ухиляється від виконання своїх зобовязань.

Таким чином позичальник належним чином взяті на себе зобовязання по кредитних договорах не виконує в результаті чого виникла заборгованість. Поручителі за зобовязаннями ОСОБА_1, - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свої зобовязання також не виконують та заборгованість ОСОБА_1 не погашають, а тому позивач направив відповідачам вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, але вимоги залишилися проігнорованими, кошти не повернуто.

За таких обставин позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом про стягнення суми заборгованості із відповідачів в примусовому порядку.

Вказана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 30.11.2018 року.

Ухвалою суду, яка направлена відповідачам в установленому порядку, останнім був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідачі відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, чи клопотаннями про розгляд справи за участю сторін до суду не направили. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Нормами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Як вбачається з матеріалів справи КС Кредит-Союз та ОСОБА_1 13.11.2015 року уклали договір кредиту №Зл-0125, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит в сумрі 5000.0 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобовязується повернути кредит спілці відповідно до умов, передбачених договором.

Згідно з п. 2.1 вказаного договору строк його дії становить 18 місяців.

Аналізуючи вказаний договір суд встановив, що сторони при його укладені визначили всі істотні умови договору, зокрема розмір кредиту, строки та порядок погашення кредиту та процентів за користування кредитом, що визначено розділом 4 вказаного кредитного договору, а також графік повернення суми кредиту та погашення процентів за ним, який встановлений п. 8.4 цього договору.

Також суд зважає, що згідно з п. 3.1 та п. 3.2 вказаного договору сторони визначили розмір плати за користування кредитом, а також визначили, що у разі несвоєчасного надходження планового платежу повністю або частково з першого дня прострочення , цей кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання цього кредиту кредитом з підвищеним ризиком, плата за користування кредитом процентна ставка становить 90 процентів річних , а річна процентна ставка вказана в п. 3.1 не застосовується.

Як встановлено судом ОСОБА_1 належним чином свої зобовязання по повернення кредиту, а також сплати відсотків за його користування не виконувала, хоча підтвердила свою згоду з умовами вказаного договору та отримавши кредит взяла на себе зобовязання належного виконання умов кредитного договору.

За вказаних обставин у ОСОБА_1 за вказаним договором виникла заборгованість по сплаті кредиту у сумі 646,50 грн., процентів у сумі 344,33 грн., а також штрафні санкції за неналежне виконання умов договору донарахованих процентів у розмірі 315,63 грн., інфляційні витрати у розмірі 90,96 грн., та трьох процентів річних у розмірі 34,27 грн., яка разом складає 1431 грн. 69 коп.

Суд також бере до уваги, що згідно з п. 5.1 вказаного вище договору кредиту, з метою своєчасного повернення кредиту та сплати процентів для забезпечення виконання умов договору укладається договір поруки №Зл-0125-П від 13.11.2015 року.

Відповідно до умов вказаного договору поруки, укладеного 13.11.2015 року між позивачем та ОСОБА_2, поручитель бере на себе обовязок відповідати за зобовязаннями кредиту ОСОБА_1, що випливають із договору кредиту №Зл-0125.

Згідно з п. 3.1 казаного договору поруки відповідальність поручителів настає у випадку, коли боржник не виконує, або неналежним чином виконує свої зобовязання згідно з договором.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_1 свої зобовязання за кредитним договором не виконала, а тому поручитель була належним чином повідомлена про невиконання ОСОБА_1 своїх кредитних зобовязань та необхідність погашення суми заборгованості кредитору.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи КС «Кредит-Союз» та ОСОБА_1 21.05.2016 року уклали договір кредиту №Зл-0127, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 5000,0 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобовязується повернути кредит спілці відповідно до умов, передбачених договором.

Згідно з п. 2.1 вказаного договору строк його дії становить 24 місяці.

Аналізуючи вказаний договір суд встановив, що сторони при його укладені визначили всі істотні умови договору, зокрема розмір кредиту, строки та порядок погашення кредиту та процентів за користування кредитом, що визначено розділом 4 вказаного кредитного договору, а також графік повернення суми кредиту та погашення процентів за ним, який встановлений п. 8.4 цього договору.

Також суд зважає, що згідно п. 3.1 та п. 3.2 вказаного договору сторони визначили розмір плати за користування кредитом, а також визначили, що у разі несвоєчасного надходження планового платежу повністю або частково з першого дня прострочення , цей кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання цього кредиту кредитом з підвищеним ризиком, плата за користування кредитом процентна ставка становить 90 процентів річних, а річна процентна ставка вказана в п. 3.1 не застосовується.

Як встановлено судом ОСОБА_1 належним чином свої зобовязання по повернення кредиту, а також сплати відсотків за його користування не виконувала, хоча підтвердила свою згоду з умовами вказаного договору та отримавши кредит взяла на себе зобовязання належного виконання умов кредитного договору.

За вказаних обставин у ОСОБА_1 за даним договором виникла заборгованість по сплаті кредиту у сумі 4385.12 грн., процентів у сумрі 2695.55 грн., а також штрафні санкції за неналежне виконання умов договору донарахованих процентів у сумі 2313.90 грн., інфляційних витрат у сумі 413.24 грн., та трьох процентів річних у сумі 149.54 грн., яка разом складає 9957.35 грн..

Суд також бере до уваги, що відповідно до п. 5.1 вказаного вище договору кредиту, з метою своєчасного повернення кредиту та сплати процентів для забезпечення виконання умов договору укладається договір поруки №Зл-0127-П від 21.05.2016 року.

Відповідно до вказаного договору поруки, укладеного 21.05.2016 року між позивачем та ОСОБА_3 поручитель бере на себе обовязок відповідати за зобовязаннями кредиту ОСОБА_1, що випливають із договору кредиту №Зл-0127.

Згідно з п. 3.1 казаного договору поруки відповідальність поручителів настає у випадку, коли боржник не виконує, або неналежним чином виконує свої зобовязання згідно з договором.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_1 свої зобовязання за кредитним договором не виконала, а тому поручитель була належним чином повідомлена про невиконання ОСОБА_1 своїх кредитних зобовязань та необхідність погашення суми заборгованості кредитору.

Як вбачається із статей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 610 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 взявши на себе обовязки поручителя та не забезпечивши належного виконання відповідачем ОСОБА_1 взятих кредитними договорами обовязків, повинні відповідати перед позивачем разом з ОСОБА_1 як солідарні боржники, у тому ж обсязі, що і остання.

Таким чином у судовому засіданні встановлено, що відповідачі належним чином не виконують умови договорів, а тому у суду є всі підстави для стягнення суми заборгованості за кредитом у примусовому порядку.

Відповідно до норм ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання в тому числі розподілу між сторонами судових витрат.

Так з матеріалів справи вбачається, що позовна заява містить дві позовні вимоги про стягнення заборгованості по різним кредитним договорам.

Таким чином, суд вважає, що з відповідачів солідарно необхідно стягти судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, сплата якого стверджуються платіжним дорученням №103 від 04.10.2018 року, а також з відповідачів солідарно необхідно стягти судовий збір на користь держави за ті позовні вимоги, за які не сплачено позивачем при поданні вказаної позовної заяви.

На підставі зазначеного та керуючись ст. 526,

ст., ст. 611, 625 ЦК України ст. 10, 141,

ст., ст. 264, 265, 274, 280-284 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов кредитної спілки «Кредит-Союз» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором кредиту задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, іден. код НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, іден. код НОМЕР_2, на користь Кредитної спілки «Кредит-союз» кошти в сумі 1431 (одна тисяча чотириста тридцять одну) гривню 69 коп., в порядку відшкодування заборгованості за кредитним договором №Зл-0125 від 13.11.2015 року.

Стягнути солідарно із відповідачів ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, іден. код НОМЕР_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, іден. код НОМЕР_3, на користь Кредитної спілки «Кредит-союз» кошти в сумі 9957 (девять тисяч девятсот пятдесят сім) гривень 35 коп., в порядку відшкодування заборгованості за кредитним договором №Зл-0127 від 21.05.2016 року.

Стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, іден. код НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, іден. код НОМЕР_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, іден. код НОМЕР_3 на користь Кредитної спілки «Кредит-союз» кошти в сумі 1762,0 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривні в порядку відшкодування коштів по сплаті судового збору.

Стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, іден. код НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, іден. код НОМЕР_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, іден. код НОМЕР_3 на користь держави кошти в сумі 1762,00 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривні в порядку відшкодування коштів по сплаті судового збору, який сплатити на рахунок: Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код за , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя Середа Л.В.