Справа № 2-5835/11
Провадження № 4-с/761/85/2019
У Х В А Л А

Іменем України

05 лютого 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Грицик В.Л.,

за участю заявниці: ОСОБА_1

представника заявника: ОСОБА_2,

представника ОСББ «Івана Франка,4»: Величко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Головний державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лисенко Оксана Вікторівна, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка, 4» про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

14 січня 2019 року до суду надійшла зазначена скарга.

В скарзі скаржник просить: визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лисенко Оксани Вікторівни у виконавчому провадженні №33004624; зобов'язати головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лисенко Оксану Вікторівну продовжити виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 02.03.2011 року у справі №2-5835/11 (виконавче провадження №33004624); залучити для проведення чи реалізації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі й на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача для виконання рішення суду без участі Боржника; повідомити з метою профілактичного впливу органи державної влади, зокрема Міністерство закордонних справ України та посольство Великої Британії в Україні про факти умисного невиконання рішення суду керівником юридичної особи-боржника, який є громадянином іноземної держави; звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка, 4» за межі України до виконання зобов'язань за рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 02.03.2011 року у справі №2-5835/11 (виконавче провадження №33004624); використовувати надані державному виконавцю повноваження належним чином для виконання рішення суду від 02.03.2011 року (справа №2-5835/11 (виконавче провадження №33004624).

Вимоги скарги обгрунтовані тим, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 02.03.2011 року у справі №2-5835/11 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_6 до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка, 4» зобов'язано Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка, 4» зокрема, знести самочинну надбудову мансардних поверхів і відновити покрівлю та горище житлового будинку АДРЕСА_1.

На виконання вказаного рішення 14.06.2012 року Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрите виконавче провадження №33004624. Виконавче провадження було закінчене постановою від 03.04.2013 року, проте постанова була скасована судом. 25.10.2013 року виконавче провадження було відновлене. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець не вчинила жодних дій та постановою від 23.01.2014 року зупинила виконавче провадження у зв'язку із зверненням до суду із заявою про встановлення способу та порядку виконання рішення суду.

Як зазначає заявниця, після повернення заявнику заяви про встановлення способу та порядку виконання рішення суду, протягом чотирьох років виконавче провадження не відновлювалось, виконавчі дії не вчинялись, не виконувались вимоги ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 11.07.2013 року. Така бездіяльність державного виконавця на думку заявника порушує вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні заявниця та її представник вимоги скарги підтримали та просили її задовольнити.

Представник Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка, 4» в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги так як вона не обгрунтована на вимогах Закону України «Про виконавче провадження».

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, пояснення чи заперечення на заявлені вимоги не надійшли.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, вислухавши сторони, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги за наступних підстав.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частина 2 та 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначає права та обов'язки державного виконавця.

Згідно з ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.03.2011 року Шевченківський районний суд м.Києва розглянув справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_6 до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка, 4», Приватної компанії з обмеженою відповідальністю «Milford Investments Ltd», треті особи - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві, ОСОБА_12, ОСОБА_7, Дочірнє підприємство з 100% іноземною інвестицією «Д?єстате», ОСОБА_8, ОСОБА_9 про усунення перешкод у здійсненні права спільної власності за яким зобов'язано Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка, 4» знести самочинну надбудову мансардних поверхів і відновити покрівлю та горище житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішення набрало законної сили та 12.06.2012 року на виконання рішення суду було видано виконавчий лист.

Постановою від 14.06.2012 року старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Павлюк Олександр Миколайович відкрив виконавче провадження №33004624 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

Постановою від 03.04.2013 року державний виконавець ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві Андрійко Є.Л. закінчив виконавче провадження так як ним вжиті всі можливі заходи для виконання рішення суду.

ОСОБА_1 не погодилась із постановою та звернулась до суду із скаргою. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 11.07.2013 року вимоги скарги задоволені, визнані дії державного виконавця відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві по винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження №33004624 від 03.04.2013 року неправомірними та зобов'язано державного виконавця відновити виконавче провадження.

В скарзі скаржник зазначає, що державним виконавцем не виконувались вимоги ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 11.07.2013 року.

Проте суд не може взяти до уваги зазначене представником скаржника, так як вказаною ухвалою не зобов'язано державного виконавця вчиняти будь-які дії. А обгрунтування висновків суду в частині визнання неправомірними дій державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження не є обов'язковими для виконання державним виконавцем.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 16.10.2013 року ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 11.07.2013 року залишено без змін.

Постановою державного виконавця Андрійко Є.Л. від 25.10.2013 року відновлено виконавче провадження.

Постановою державного виконавця Андрійко Є.Л. від 23.01.2014 року зупинено виконавче провадження на підставі п.1 ч.1 ст.38, ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», так як 23.01.2014 року державний виконавець звернувся до суду із заявою про встановлення способу та порядку виконання рішення суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 22.04.2014 року заяву старшого державного виконавця відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві Андрійко Є.Л. про встановлення порядку та способу виконання рішення суду повернуто заявнику.

Потім 24.04.2014 року державний виконавець повторно звернувся до суду із заявою про встановлення способу та порядку виконання рішення суду.

З копії матеріалів виконавчого провадження не вбачається чи отримував державний виконавець копію рішення суду щодо розгляду заяви.

Водночас з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 13.12.2018 року з Єдиного державного реєстру судових рішень була роздрукована ухвала суду від 26.12.2014 року якою відмовлено в задоволенні заяви державного виконавця про встановлення способу та порядку виконання рішення суду.

Частина 5 статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, на даний час виконавче провадження передане державному виконавцю Лисенко О.В., проте матеріали виконавчого провадження не містять відомостей щодо дати передачі вказаного виконавчого провадження.

Водночас з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 12.12.2018 року державний виконавець Лисенко О.В. підготувала вимогу боржнику про виконання рішення суду та знесення самочинної надбудови.

Заявниця не зверталась до державного виконавця із клопотанням про відновлення виконавчого провадження, також вона не зверталась до суду з вимогами про зобов'язання державного виконавця винести постанову про відновлення виконавчого провадження, а тому оскільки у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження» до обов'язків державного виконавця належить вирішувати питання відновлення виконавчого провадження і лише після цього вона може продовжувати вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, враховуючи, що заявниця наполягала що саме Головний державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лисенко Оксана Вікторівна має нести відповідальність за бездіяльність та невчинення виконавчих дій протягом тривалого часу, водночас судом не встановлено що саме вказаний державний виконавець з моменту зупинення виконавчого провадження не вчиняв, зокрема дій по відновленню виконавчого провадження та виконавчих дій, які спрямовані на виконання рішення суду, а діючим законодавством не передбачено, що державний виконавець в провадженні якого на даний час перебуває виконавче провадження має нести відповідальність за бездіяльність у виконавчому провадженні, тому суд не вбачає підстав для задоволення скарги в частині визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною.

Що стосується вимог скарги про зобов'язання головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лисенко Оксану Вікторівну залучити для проведення чи реалізації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі й на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача для виконання рішення суду без участі Боржника; повідомити з метою профілактичного впливу органи державної влади, зокрема Міністерство закордонних справ України та посольство Великої Британії в Україні про факти умисного невиконання рішення суду керівником юридичної особи-боржника, який є громадянином іноземної держави; звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка, 4» за межі України до виконання зобов'язань за рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 02.03.2011 року у справі №2-5835/11 (виконавче провадження №33004624), то суд не вбачає підстав для задоволення вимог скарги в цій частині, так як заявниця не зверталась до державного виконавця із відповідними клопотаннями, державний виконавець не відмовляв в задоволенні таких клопотань, на даний час не відновлено виконавче провадження, прийняття рішень щодо проведення вказаних дій у виконавчому провадженні належить самому державному виконавцю.

Представник Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка, 4» в судовому засіданні зазначив, що скаржником пропущено строк звернення до суду із вказаною скаргою.

Проте вивчивши матеріали справи, враховуючи дату ознайомлення представника скаржника з матеріалами виконавчого провадження та звернення до суду із скаргою, суд вважає, що заявником не пропущено строк звернення до суду із скаргою.

Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено порушення головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лисенко Оксаною Вікторівною вимог Закону України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку що відсутні підстави для задоволення заявлених вимог скарги.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: Головний державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лисенко Оксана Вікторівна, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка, 4» про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця, зобов'язання вчинити дії - відхилити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'ятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту ухвали безпосередньо до Апеляційного суду м.Києва.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлено 08 лютого 2019 року

СУДДЯ: Н.Г.Притула