Справа № 653/1015/19
Провадження № 2/653/703/19
РІШЕННЯ

іменем України

23 грудня 2019 року

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Волвенко А.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи Малецького Я.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він з відповідачем - ОСОБА_3 перебувають у шлюбі з 16 грудня 2011 року. У шлюбі у них народилася донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На теперішній час ОСОБА_4 проживає з позивачем. Сторони знаходяться у процесі розлучення.

Зазначає, що з серпня 2017 року стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, так як відповідач - ОСОБА_3 почала зловживати спиртними напоями та у серпні 2017 року він дізнався про її постійні зради. Кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами.

Вказує, що він має роботу, самостійний дохід і постійне місце проживання, спритними напоями не зловживає, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, добре відноситься до доньки, займається її вихованням. Відповідач - ОСОБА_3 ніде не працює, не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями, не займається вихованням дитини.

Вважає, що за таких умов його донці - ОСОБА_4 буде краще з ним та просить визначити місце проживання ОСОБА_4 разом з батьком - ОСОБА_1 .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, вважає, що залишати дитину з матір`ю є недоцільним, оскільки остання веде аморальний спосіб життя.

Представник третьої особи у судовому засіданні вимоги позивача підтримав, вважає, що дитині краще буде проживати з батьком.

Від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує.

Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 виданого 16 грудня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 16 грудня 2011 року, актовий запис № 245.

Зі свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 22 березня 2012 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області вбачається, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками останньої є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Донька позивача та відповідача - ОСОБА_4 з серпня 2018 року проживає з батьком - ОСОБА_1 .

Відповідно до психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_4 , остання навчається в Генічеській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 1, характеризується позитивно, має хороший розумовий розвиток, приймає участь у конкурсах. Вихованням ОСОБА_4 займаються виключно батько - ОСОБА_1 та бабуся - ОСОБА_5 , постійно відвідують батьківські збори, приділяють належну увагу вихованню та розвитку ОСОБА_4 , а також приймають участь у фінансових витратах стосовно виховання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 приймає участь у конкурсах та олімпіадах.

Згідно довідки Генічеської районної комплексної дитячо-юнацької спортивної школи, ОСОБА_4 , займається у Генічеській районній комплексній дитячо-юнацькій спортивній школі на відділенні спортивної акробатики.

Відповідно до акта оцінки потреб дитини та її сім`ї від 07 червня 2018 року, ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , бабусею - ОСОБА_5 , дідусем - ОСОБА_6 . Дитина має свою окрему кімнату, ліжко, облаштоване місце для гри та навчання, одяг та взуття. Родина має позитивні стосунки з оточуючими, у будинку створено всі необхідні умови для проживання дитини.

Як вбачається з висновку районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини від 08 серпня 2019 року, Генічеська районна державна адміністрація вважає можливим визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою його мешкання.

З пояснень наданих свідком ОСОБА_5 , яка є матір`ю позивача, вбачається, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, ОСОБА_3 почала зраджувати її сину і він пішов від неї та забрав дитину. Також ОСОБА_5 пояснила, що мали місце випадки, коли відповідачка перебувала у нетверезому стані і їм доводилось забирати у неї дітей. Зазначала, що відповідач не піклується про дитину та не цікавиться її життям. Наразі дитина проживає з її сином.

Свідок ОСОБА_3 , яка є дружиною старшого брата позивача повідомила, що був випадок, коли їй доводилось забирати у позивача дитину, оскільки відповідач ОСОБА_7 знаходилась у стані алкогольного сп`яніння. Зазначила, що на даний момент дитина проживає разом з батьком та має належні умови для проживання.

На відеозаписі, який надано позивачем, зафіксовано, що у помешканні, де проживає відповідач - ОСОБА_3 , знаходиться її співмешканець з ранами кисті рук, та плямами крові, останній та відповідач - ОСОБА_3 мають зовнішні ознаки стану алкогольного сп`яніння, нецензурно виражаються. Все це відбувається у присутності дитини відповідача.

З відеозапису, який надано позивачем, вбачається, що відповідач - ОСОБА_3 , перебуваючи у розважальному закладі «Санрайз» (місто Генічеськ), танцює у напівоголеному вигляді.

Відповідач - ОСОБА_3 відмовилася від свого первісного позову до ОСОБА_1 , оскільки вважає, що дитині краще залишитись з батьком, поки вона не знайде роботу, про що постановлено ухвалу від 23 грудня 2019 року.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (далі - СК України). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У силу частини першої статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з положеннями статті 9 зазначеної Конвенції держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України», йдеться про визначення «інтересів дитини», її місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Як визначено у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2019 року справа № 279/2471/18, вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.

Таким чином, встановивши, що малолітня донька сторін з серпня 2018 року постійно проживає з батьком, останнім створено належні умови для проживання дитини, а саме дитину забезпечено окремою кімнатою, ліжком, місцем для гри та навчання, одягом та взуттям, дитина навчається у першому класі ЗОШ № 1, відвідує дитячо-юнацьку спортивну школу.

Беручи до уваги те, що відповідач більше року фактично погоджувалась з фактом проживання доньки разом з батьком, проти задоволення позовних вимог не заперечує, позивач не створює перешкод у спілкуванні доньки з матір`ю.

З огляду на неусталеність особистого життя відповідача, що виявляється у постійній зміні співмешканців, їх поведінці (різання вен, вживання алкогольних напоїв, нецензурна лайка, які відбуваються при дітях), її некоректну поведінку у побуті та суспільстві.

Враховуючи висновок служби у справах дітей, яка вважає за можливе визначити місце проживання дитини разом з батьком.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що інтересам дитини відповідатиме визначення її місця проживання разом з батьком - ОСОБА_1 , що сприятиме збереженню сталих соціальних зв`язків дитини та її нормальному психологічному, моральному та духовному розвитку.

Керуючись ст.ст. 7, 141, 150-151, 155, 157, 161 СК України, ст.ст. 4, 10, 11, 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 268, 273,352, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини- задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02 січня 2020 року.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова