КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження 22-ц/824/2225/2019 доповідач у суді апеляційної інстанції: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого Сліпченка О.І., суддів Іванової І.В., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 02 жовтня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

21 вересні 2018 року надійшла вказана заява ОСОБА_3, обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4, який мав двох дітей від першого шлюбу, а саме: ОСОБА_3 (заявник) та ОСОБА_5 (третя особа).

З 2001 р. розпочалося спільне проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (відповідач) однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Спільні діти від другого шлюбу ОСОБА_4 із ОСОБА_2: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 Згодом, 13.09.2014 р. був зареєстрований шлюб, актовий запис № 2249. Заявнику стало відомо, що ОСОБА_2 була подана заява про прийняття спадщини за законом та відкрито спадкову справу.

Вважав, що між сторонами виник спір щодо спадкового майна, просив постановити ухвалу про забезпечення позову та зупинити нотаріальну дію, а саме видачу Свідоцтв про право на спадщину спадкоємцям ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Заходи забезпечення позову вжити шляхом накладання арешту на об'єкти, що є предметом спору та зареєстровані за ОСОБА_2, а саме: машиномісце АДРЕСА_4; квартира: АДРЕСА_5; квартира: АДРЕСА_1; машиномісце: АДРЕСА_6; машиномісце: АДРЕСА_1.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 02 жовтня 2018 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на машиномісце АДРЕСА_4, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000.

Накладено арешт на машиномісце АДРЕСА_4, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000.

Накладено арешт на квартиру 0604-0704 буд. АДРЕСА_5, номер об'єкта нерухомого майна: 00.

Заборонено розпоряджатися вказаним нерухомим майном.

Зупинено нотаріальну дію, а саме видачу Свідоцтв про право на спадщину спадкоємцям померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4.

Застосувано зустрічне забезпечення, зобов'язавши ОСОБА_3 проживаючого за адресою: АДРЕСА_3, ІПН: НОМЕР_1 внести на депозитний рахунок Дарницького районного суду м. Києва, грошові кошти в сумі 270 000 гривень 00 копійок у десятиденний строк з дня постановлення ухвали.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, обґрунтовуючи її тим що, суд першої інстанції частково задовольняючи вимоги заявника не з'ясував, якими саме доказами підтверджується факт спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 однією сімє'ю з 2001 року та обставини придбання спірного майна внаслідок спірної праці, не перевірив перебування ОСОБА_4 в іншому зареєстрованому шлюбі.

Крім того, посилається на те, що підставами для виникнення права власності на машиномісця НОМЕР_4 є договори про участь у будівництві від 12 грудня 2012 року, а право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_5 було зареєстровано 20 вересня 2013 року, тобто до реєстрації шлюбу.

Зазначає, що ОСОБА_4 був зареєстрований по 06 травня 2016 року за адресою АДРЕСА_2., що також спростовує спільне проживання із ОСОБА_2 з 2001 року.

Просила оскаржувану ухвалу скасувати та у задоволені заяви про забезпечення позову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_3 зазначає, що обставини на які посилається апелянт є предметом судового розгляду по суті, а тому не можуть вирішуватись на етапі розгляду заяви про забезпечення позову.

Зауважує, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до обмеження прав позивача на ефективний судовий захист.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої позиції.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи заяву частково, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття вказаних заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Такий висновок суду не в повному обсязі відповідає встановленим у справі обставинам.

Відповідно частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Так, згідно п. 43 рішення ЄСПЛ по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред'явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що заява про забезпечення позову подана 21 вересня 2018 року, до пред'явлення позову, що і було зазначено в оскаржуваній ухвалі.

Однак, на час розгляду матеріали справи не містять жодного доказу, що заявником протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову, подану до суду позовну заяву, яка прийнята до розгляду.

Із змісту заяви, та доданих до неї документів, неможливо зробити однозначний висновок, що між сторонами майбутнього позову реально виник спір про право.

Вищенаведені обставини свідчать про безпідставність поданої ОСОБА_3 заяви про забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення заяви.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково та ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, ухвала суду від 02 жовтня 2018 року постановлена з порушенням норм матеріального права та неправильним застосуванням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням апеляційної скарги, необхідно стягнути з ОСОБА_8 компенсацію судового збору на користь ОСОБА_2 за перегляд справи в апеляційному суді у розмірі 352,40 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 02 жовтня 2018 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3(РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2(РНОКПП НОМЕР_3) компенсацію судового збору в розмірі 352(триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: