Постанова

Іменем України

14 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 212/9399/15-ц

провадження № 61-40469 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «РайффайзенБанк Аваль»;

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 серпня 2017 року у складі судді Чайкіна І. Б. та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2018 року у складі колегії суддів: Барильської А. П., Бондар Я. М., Зубакової В. П.,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2015 року публічне акціонерне «РайффайзенБанк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 08 вересня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір зі змінами згідно з додатковою угодою від 31 грудня 2009 року, за яким ОСОБА_5 отримала у кредит у розмірі 24 тис. долари США зі сплатою 17,3 % річних строком на 84 місяці.

Для забезпечення виконання позичальником зобов?язань за кредитним договором 05 вересня 2008 року між банком і ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки, за яким він передав в іпотеку банку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

Позичальник зобов?язання за кредитним договором належним чином не виконувала, унаслідок чого станом на 19 жовтня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 5 195 доларів 25 центів США, що еквівалентно 110 646 грн 87 коп., з яких: заборгованість за процентами у розмірі 644 долари 22 центи США, що еквівалентно 13 720 грн 40 коп.; поточна заборгованість за кредитом у розмірі 4 551 долар 03 центи США, що еквівалентно 96 926 грн 47 коп.

Ураховуючи викладене, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просило суд стягнути з ОСОБА_5 на його користь вказану суму кредитної заборгованості; у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб?єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а також стягнути з відповідачів понесені банком судові витрати.

У липні 2017 року ОСОБА_5 пред?явила до суду зустрічний позов до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що 08 вересня 2008 року між нею та банком було укладено кредитний договір зі змінами згідно з додатковою угодою від 31 грудня 2009 року, за яким вона отримала у кредит 24 тис. долари США зі сплатою 17,3 % річних строком на 84 місяці. Вказувала, що на день укладання кредитного договору курс гривні до долара США становив 5,05 грн, а на день пред?явлення позову він становить 25,88 грн. У зв?язку з підвищенням курсу іноземної валюти сума боргу значно зросла, її фінансовий стан погіршився. Вважала умови кредиту несправедливими, такими, що суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов?язків на шкоду споживача.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_5 просила суд визнати кредитний договір від 08 вересня 2008 року, укладений між нею та ПАТ «РайффайзенБанк Аваль», недійсним.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 серпня 2017 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму кредитної заборгованості у розмірі 5 195 доларів 25 центів США, що за курсом Національного банку України складає 110 646 грн 87 коп., з яких: заборгованість за процентами у розмірі 644 долари 22 центи США, що за курсом Національного банку України складає 13 720 грн 40 коп.; поточна заборгованість за кредитом у розмірі 4 551 долар 03 центи США, що за курсом Національного банку України складає 96 926 грн 47 коп. У задоволенні позовних вимог ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 залишено без задоволення. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач порушила умови кредитного договору, належним чином не виконувала своїх зобов'язань, на вимоги банку не реагувала. Розрахунок заборгованості проведено відповідно до вимог закону і умов кредитного договору, який і є первинним бухгалтерським документом і саме цей документ є підставою для стягнення заборгованості.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення,рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що позичальник порушила умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту, допустила заборгованість. Розрахунок заборгованості проведено відповідно до вимог закону і умов кредитного договору, який і є первинним бухгалтерським документом і саме цей документ є підставою для стягнення заборгованості. Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині відмови в задоволенні позовних вимог банку про звернення стягнення на предмет іпотеки та в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним, тому правильність висновків суду першої інстанції в цій частині суд апеляційної інстанції не перевіряв.

У липні 2018 року ОСОБА_5 подала касаційну скаргу, в якій просила оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що банк надав до суду копії кредитного договору та додатків до нього, які виконані шляхом роздрукування сторінок з електронного архіву, а не з оригіналів кредитного договору та додатків до нього. Крім того, банком не надано первинної документації, яка б підтверджувала розмір заборгованості за кредитним договором, а тому розмір заборгованості за кредитним договором банком не доведено.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, тому в силу частини першої статті 400 ЦПК України в касаційному порядку не переглядаються.

У жовтні 2018 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» подало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначило, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими. Банк зазначив, що до суду було надано копії кредитного договору та додатків до нього, які виконані шляхом роздрукування сторінок з електронного архіву, які судами прийняті як докази і позичальником не спростовані. Крім того, у ОСОБА_5 наявний другий примірник кредитного договору та додатків до нього. Виписки з рахунків клієнта є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій

Тому банківські виписки є належними доказами підтвердження видачі кредиту та внесення коштів щодо його погашення.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У вересні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційних скарг цих висновків не спростовують.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У частині першій статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Вирішуючи спір, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, врахувавши наведені вище норми права, суди дійшли правильного висновку про те, що позичальник порушила умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту, у зв`язку з чим банк набув право вимагати повернення суми кредиту та сплати процентів. Розрахунок заборгованості перевірено судами на відповідність умовам договору та вимогам закону і порушень не встановлено. Іншого розрахунку заборгованості ОСОБА_5 не надала, розмір боргу, розрахований банком, не спростувала.

Доводи касаційної скарги про те, що банком не доведено розмір заборгованості за кредитним договором, безпідставні, оскільки доказів погашення кредиту чи іншого розрахунку заборгованості ОСОБА_5 не надала.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 серпня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк