БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/2410/19, cправа № 361/3068/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» листопада 2019 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань - Телепи Т.А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора - 2», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

за участю: представника позивача ОСОБА_1 й третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , представника відповідача виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області - Якуніної С.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора - 2», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання протиправними дій щодо невидачі ордеру на кімнату у гуртожитку, скасування рішення органу місцевого самоврядування, а також про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому просила поновити строк позовної давності у зв`язку із триваючим порушенням її прав та законних інтересів у частині оскарження пункту 3 рішення № 307 від 26 травня 2015 року, яким їй у складі сім`ї з чотирьох осіб відмовлено у видачі ордеру на кімнату НОМЕР_1 у гуртожитку по АДРЕСА_1 , визнати протиправними дії виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, що полягають у невидачі ордеру на кімнату НОМЕР_1 в гуртожитку по АДРЕСА_1 , визнати протиправним та скасувати пункт 3 рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 307 від

26 травня 2015 року по відмову у видачі ордеру на кімнату НОМЕР_1 в гуртожитку по АДРЕСА_1 та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 травня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

До закінчення підготовчого судового засідання у справі 04 жовтня 2019 року

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_5 подала до суду заяву про зміну предмета позову, в якому просила визнати поважною причину пропуску позовної давності, враховуючи, що позивач здійснювала догляд за особою, яка цього потребувала, беручи до уваги, що відповідачем до неї здійснюються дії, які створюють ситуацію правової невизначеності та тривалий характер порушення прав та законних інтересів пунктом 3 рішення № 307 від

26 травня 2015 року, яким відмовлено у видачі ордеру, оскільки відповідач у листі № 9-7-2835 від 25 вересня 2017 року посилається на нього як на перепону у видачі ордеру, чим унеможливлюється повноцінне користування кімнатою у гуртожитку її сім`ї позивача, що складається із чотирьох осіб; визнати протиправними дії виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, що полягають у невидачі ордеру на кімнату НОМЕР_1 в гуртожитку по АДРЕСА_1 , чим порушується її законне право на користування даною житловою кімнатою на законній підставі у складі зареєстрованої до гуртожитку сім`ї; визнати протиправним та скасувати пункт 3 рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 307 від 26 травня 2015 року про відмову у видачі ордеру на кімнату НОМЕР_1 в гуртожитку по АДРЕСА_1 у складі сім`ї з чотирьох осіб; зобов`язати виконавчий комітет Броварської міської ради видати їй на сім`ю у складі чотирьох осіб ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) ордер на кімнату НОМЕР_1 в гуртожитку по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог зазначається, що на підставі ордеру № 5 від 14 квітня 1989 року позивача та ОСОБА_2 заселено у кімнату НОМЕР_2, площею 9,3 кв.м, у будинку АДРЕСА_1 . 14 серпня 2002 року на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «Постійно-діючий будівельний

поїзд-2» від 07 серпня 2002 року позивачу на сім`ю в складі чотирьох осіб (чоловіка

ОСОБА_2 , сина ОСОБА_3 й дочки ОСОБА_4 ) видано ордер НОМЕР_4 від 07 серпня 2002 року на право зайняття жилої кімнати НОМЕР_3, розміром 9,03 кв .м, у цьому ж самому гуртожитку по АДРЕСА_1 . Позивач та члени її родини з 21 вересня 2002 року зареєстровані у вказаному гуртожитку. Наказом ТОВ «Постійно-діючий будівельний поїзд-2» від 15 квітня 2014 року № 6 кімнаті у якій проживає позивач присвоєно номер 31. У подальшому номер спірної кімнати змінено на 253. На підставі рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 28 жовтня

2014 року № 616 спірній кімнаті надано НОМЕР_1. На підставі вказаного рішення органом місцевого самоврядування прийнято низку рішень про затвердження списків громадян, проживаючих та зареєстрованих у гуртожитках міста та видачу ордерів на жилі приміщення у гуртожитках. Відповідно до вказаних рішень ордера видавалися мешканцям гуртожитку при наявності двох умов: мешканці зареєстровані та проживають на даній житловій площі, номер кімнати змінився згідно із рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради № 616 від 28 жовтня 2014 року «Про надання адрес приміщенням гуртожитку». Пунктом 3 оспорюваного рішення № 307 від 26 травня 2015 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі ордеру у зв`язку із невикористанням кімнати за призначенням протягом тривалого часу. Вказане рішення прийнято відповідно до протоколу засідання наглядової ради з питань розподілу та утримання житла у гуртожитках та використання гуртожитків і прибудинкових територій виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 20 травня

2015 року № 9.

Далі зазначається, що виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області звертався до позивача та членів її сім`ї із позовами про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням у гуртожитку по АДРЕСА_1 . Судовими рішеннями відповідачу відмовлено у задоволенні вказаних позовних вимог, так як останні були відсутні у житловому приміщенні з поважних причин. Таким чином, позивач вважає, що пункт 3 оспорюваного рішення органу місцевого самоврядування прийнято на підставі необґрунтованих рекомендацій наглядової ради, якою не взято до уваги обставини, що стосуються причин відсутності позивача та членів її сім`ї у спірному житловому приміщенні.

Ухвалою суду від 19 червня 2019 року до участі у даній справі залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 й ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 25 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено дану справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 та третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення аналогічні обставинам викладеним у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області - Якуніна С.В. позовні вимоги не визнала, пояснила, що позивачем пропущено строк на звернення до суду із позовом про скасування рішення органу місцевого самоврядування від 26 травня 2015 року. Про відмову у видачі ордеру на кімнату НОМЕР_1 позивач була повідомлена особисто на засіданні наглядової ради 20 травня 2015 року. Строк на оскарження рішення виконавчого комітету Броварської міської ради минув у 2018 році. Із даним позовом до суду позивач звернулася лише у квітні 2019 року. Починаючи з 2009 року позивач була повідомлена про процес передачі гуртожитку здійснення перевірки фактичного проживання та паспортного режиму у гуртожитку, однак незважаючи на ці обставини, ніхто із членів родини позивача кімнатою не користувався, останні впродовж багатьох років проживають у селі Нові Петрівці.

Уточнила, що всі члени родини ОСОБА_1 впродовж 9 років не проживають за місцем своєї реєстрації, кімнату не використовують за призначенням, добровільно вибули в інший населений пункт до іншого житлового приміщення, де проживають на достатній житловій площі. Існуюча заборгованість за надані комунальні послуги сплачена позивачем у липні 2019 року, після пред`явлення даного позову. Також зазначає, що право мешканців гуртожитку на житло поширюється лише на осіб, які не мають власного житла та проживають у гуртожитку протягом тривалого часу, постійно сукупно п`ять і більше років. Позивач та члени її родини постійно проживають у селі Нові Петрівці, таким чином сфера дії Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» на них не розповсюджується.

Третя особа комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора-2» у судове засідання представника не направила, у матеріалах справи містяться заяви директора Якубовської І.А. про розгляд даної справи без участі третьої особи та прийняття рішення на розсуд суду.

Вислухавши пояснення представника позивача та третіх осіб, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 14 квітня 1989 року ОСОБА_1 видано ордер на кімнату НОМЕР_2 у сімейному гуртожитку будинку готельного типу, площею

9,3 кв.м, у будинку АДРЕСА_1 . На момент видачі вказаного ордеру сім`я ОСОБА_1 складалася із двох осіб.

14 серпня 2002 року на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «Постійно-діючий будівельний поїзд-2» від 07 серпня 2002 року ОСОБА_1 на сім`ю у складі чотирьох осіб ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) видано ордер НОМЕР_4 на право зайняття житлової кімнати НОМЕР_3, розміром 9,03 кв.м, у гуртожитку по АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що у гуртожитку по АДРЕСА_1 відбулася зміна нумерації кімнат, так кімнаті НОМЕР_3 був присвоєний НОМЕР_6, в подальшому змінений на НОМЕР_5. Відповідно до витягу із рішення виконавчого комітету Броварської міської ради від 28 жовтня 2014 року № 616 приміщенням гуртожитку, що належить комунальній власності територіальної громади міста по АДРЕСА_1 надано адреси, зокрема кімнаті НОМЕР_5 присвоєно НОМЕР_1.

Згідно із довідкою № 87 від 01 лютого 2018 року, виданою КП «Житлово-експлуатаційна контора-2», ОСОБА_1 , 1967 року народження, ОСОБА_2 , 1963 року народження, ОСОБА_3 , 1990 року народження, ОСОБА_4 , 1997 року народження, з

21 вересня 2002 року зареєстровані у місті Бровари по АДРЕСА_1, гуртожиток .

Відповідно до довідки № 49 від 25 березня 2019 року, виданої Броварською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 3 Управління освіти і науки Броварської міської ради Київської області ОСОБА_1 дійсно працює за основним місцем роботи у Броварській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 3 на посаді вихователя групи продовженого дня з

1987 року.

Рішенням Броварської міської ради Київської області № 1224-45-06 від 22 травня

2014 року прийнято безоплатно у комунальну власність територіальної громади міста Бровари гуртожиток по АДРЕСА_1 , що перебуває у державній власності на балансі

ТОВ «Постійно-діючий будівельний поїзд-2».

Згідно із рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 12 серпня 2014 року № 471 затверджено акт приймання-передачі гуртожитку по АДРЕСА_1 у комунальну власність територіальної громади міста Бровари.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області звертався до суду з підстав визнання ОСОБА_1 та членів її сім`ї такими, що втратили право користування жилим приміщенням кімнатою НОМЕР_1 у гуртожитку по АДРЕСА_1 . Судовими рішеннями від 01 квітня 2016 року та 07 червня 2016 року, що набрали законної сили у задоволенні даних позовів відмовлено.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого

2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 28 квітня

2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року, визнано протиправними дії виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області щодо зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 , визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 399 від 07 липня 2015 року в частині зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку; зобов`язано виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку.

Статтею 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 3 оскаржуваного рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 307 від 26 травня 2015 року ОСОБА_1 , склад сім`ї 4 особи, відмовлено у видачі ордеру на кімнату НОМЕР_1 у гуртожитку по АДРЕСА_1 у зв`язку із невикористанням кімнат за призначенням протягом тривалого часу. Вказане рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області прийнято на підставі протоколу засідання наглядової ради з питань поділу та утримання житла у гуртожитках та використання гуртожитків прибудинкових територій виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 20 травня 2015 року

№ 09.

Відповідно до витягу із протоколу № 09 засідання наглядової ради з питань розподілу і утримання житла у гуртожитках та використання гуртожитків і прибудинкових територій від 20 травня 2015 року рекомендовано виконавчому комітету відмовити у видачі ордеру на кімнату НОМЕР_1 в гуртожитку по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , склад сім`ї - 4 чоловіки у зв`язку із невикористанням кімнати за призначенням протягом тривалого часу та запропоновано у добровільному порядку звільнити жиле приміщення. З вказаного витягу із протоколу вбачається, що ОСОБА_1 була присутня на засіданні наглядової ради, надавала пояснення по суті. Таким чином, про існування рішення щодо відмови у видачі ордеру на кімнату НОМЕР_1 позивачу було відомо з моменту його прийняття.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права.

Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини.

Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача.

Разом з тим згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідач неодноразово зазначав про застосування наслідків спливу строку позовної давності, зокрема у судовому засіданні та шляхом вказівки на дану обставину у відзивах проти позовної заяви. Про існування порушеного права позивач дізналася з моменту прийняття оскаржуваного рішення, при цьому до суду звернулася лише 26 квітня 2019 року. Доказів, які б свідчили, про поважність причин пропуску строку на звернення до суду із даним позовом, позивачем до суду не надано. Мотиви наведені позивачем щодо пропуску строку позовної давності у зв`язку із доглядом за особою похилого віку судом до уваги не приймаються, оскільки позивач працює у місті Бровари, у 2015 році оскаржила рішення про зняття її з квартирного обліку, здійснюючи у такий спосіб захист свого порушеного права, а отже мала можливість у строк встановлений законом для захисту свого порушеного права звернутися до суду із позовом про визнання протиправними дій щодо невидачі ордеру на кімнату у гуртожитку, скасування рішення органу місцевого самоврядування, а також про зобов`язання вчинити дії, в разі якщо вважала, що цим рішенням порушено її право на житло. Твердження про триваюче порушення права позивача є необґрунтованим та не може бути застосоване у даному випадку. Дії відповідача щодо порушення прав позивача були вчинені шляхом одноразового прийняття рішення про відмову у видачі ордеру. Посилання ж у відповідях на звернення на оспорюване рішення не є триваючим порушенням.

Вимога позивач про зобов`язання видати ордер на кімнату у гуртожитку є похідною від вимог про визнання протиправними дій щодо невидачі ордеру на кімнату у гуртожитку, скасування рішення органу місцевого самоврядування, а тому у її задоволенні також слід відмовити з підстав наведених вище.

З огляду на пропуск позивачем строку позовної давності на звернення до суду та відсутність законних підстав (поважних причин) для його поновлення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи відмову у задоволення позову судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 141, 263-265 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області

в и р і ш и в:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин