Провадження № 2-о/761/62/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України у Харківській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

04.10.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території України на дату набрання чинності постанови Верховної Ради Української РСР «Про оголошення незалежності України» від 24.08.1991 року № 1427-ХІІ та Закону України «Про громадянство України» від 08.10.1991 року № 2235-ІІІ.

Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є її неповнорідним братом та у період з 08.09.1988 року по 06.10.1992 року постійно проживавза адресою: АДРЕСА_1.Оскільки заявниця має намір набути громадянство України за територіальним походженням, тому встановлення факту постійного проживання їїнеповнорідного братаНестерова О.С. станом на 24.08.1991 року на території, яка стала територією України, має для неї юридичне значення та породжує юридичні наслідки.

Представник заявниців судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив суд задовольнити її у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився,про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив.

Вислухавши пояснення сторони заявниці, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; становлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Біробіджан Російської Федерації та з 2008 року проживає на території України, про що свідчить копія тимчасової посвідки на постійне проживання від 03.04.2008 року.

Відповідно до копії посвідки на постійне місце проживання від 11.07.2016 року, місце проживання заявниці з 13.02.2018 року зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2.

Разом з тим, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.Біробіджан Єврейської автономної області РСФСР, є неповноюрідним братом заявниці, що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 24.08.1991 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мав паспорт громадянина СРСР серії НОМЕР_3, виданий 05.09.1988 року ВВС Балаклійського РВК в Харківській області, а вже 13.02.2002 року отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_4, виданий Балаклійським РВ УМВС України в Харківській області.

Таким чином, ОСОБА_2 набув громадянство України на підставі ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство», оскільки був громадянином колишнього СРСР та на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживав на території України.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про громадянство» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Так, 04.09.2018 року заявниця звернулась до Шевченківського РВ в м.Києві ГУДМС України в м.Києві ДМС України із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням у відповідності до ч.1 ст. 8 Закону України «Про громадянство», однак провадження за вказаною заявою було припинено, оскільки нею не підтверджено факту проживання її брата ОСОБА_2станом на 24.08.1991 року на території України.

При цьому, до вказаної заяви заявницею було додано довідку Донецької селищної ради Балаклійського району Харківської області від 17.05.2018 року № 02-26/515, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 08.09.1988 року по 06.10.1992 року, проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, оскільки за наданими до Шевченківського РВ в м.Києві ГУДМС України в м.Києві ДМС України документами заявницею фактично було підтверджено факт постійного проживання її брата ОСОБА_2до 24.08.1991 року на території України, суд вважає, що вказаний факт встановленню в судовому порядку не потребує, а тому відмовляє в задоволенні заяви.

Кім того, суд вважає за необхідне зазначити, що заявниця не позбавлена права у встановленому законом порядку оскаржити дії посадових осіб Державної міграційної служби України щодо розгляду її заяви про оформлення набуття громадянства України.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268, 273, 293, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1, заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України у Харківській області, в задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: