Справа № 309/3385/18
Провадження № 22-ц/4806/2189/19
У Х В А Л А

про визнання неподаною та повернення апеляційної скарги

27 грудня 2019 року м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Джуга С.Д., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 25 вересня 2019 року у складі судді Орос Я.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Хустської районної стоматологічної поліклініки про скасування наказу про переведення, поновлення на попередній посаді та стягнення середнього заробітку,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 25 вересня 2019 року, яким в задоволенні заявленого позову відмовлено.

Ухвалою судді Закарпатського апеляційного суду від 04.11.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю вимогам закону щодо порядку та правил оплати судового збору та пункту 3 частини 4 статті 356 ЦПК України, оскільки за подання апеляційної скарги не сплачено судовий збір.

При цьому, апелянт посилається на наявність у неї пільги щодо сплати судового збору, передбаченої пунктом 1 частини 1 статтею 5 Закону України "Про судовий збір".

Згідно ч.3 ст.3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Зміни у визначенні порядку оплати судового збору відбулися внаслідок прийняття Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», який набрав чинності з 01 вересня 2015 року. Цим Законом звужено перелік суб`єктів, які звільняються від оплати судового збору (стаття 5 Закону України «Про судовий збір»).

Пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка діє з 01 вересня 2015 року, визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, починаючи з 01 вересня 2015 року, позивачі у справах за вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях справ: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі, що узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) висловлено правовий висновок про те, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку під час розгляду таких справ у всіх судових інстанціях.

Крім цього вбачається, що предметом позову є також скасування наказу про переведення.

З урахуванням наведеного, апелянт не звільняється від сплати судового збору у справі за заявленими ним позовні вимоги щодо скасування наказу про переведення та стягнення середнього заробітку.

Такі висновки містяться також в ухвалах Верховного Суду від 09 грудня 2019 року у справі № 404/6236/19 (провадження № 61-21869ск19), від 09 грудня 2019 року у справі № 296/868/18 (провадження № 61-21707ск19), від 20 грудня 2019 року у справі № 522/10305/18 (провадження № 61-22196ск19).

Так, залишаючи апеляційну скаргу без руху, апелянту було надано строк на протязі десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків.

Згідно рекомендованного повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_1 отримала ухвалу від 04.11.2019 року - 16.11.2019 року.

Однак, станом на сьогоднішній день, вимоги ухвали суду апелянтом не виконано.

Згідно зі статтею 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху із зазначенням недоліків позовної заяви, способом і строком їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України, застосовуються положення статті 185 ЦПК України.

За вказаних обставин, відповідно до ст.ст.185, 357 ЦПК України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід визнати неподаною та повернути апелянту.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 25 вересня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Хустської районної стоматологічної поліклініки про скасування наказу про переведення, поновлення на попередній посаді та стягнення середнього заробітку - визнати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду

Суддя С.Д. Джуга