Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 404/7337/15-ц

провадження № 61-27041св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2, на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда, у складі судді Кулінки Л. Д.,від 01 лютого 2017 року та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області, у складі колегії суддів: Голованя А. М., Гайсюка О. В., Карпенка О. Л., від 18 травня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У жовтні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи»)звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 03 вересня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» (правонаступник Закритого акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 842, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби у розмірі 20 000,00 доларів США, а останній зобов`язався повністю повернути банку одержану суму кредиту та сплатити проценти.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» укладений договір відступлення прав вимоги, за умовами якого новий кредитор набуває усіх прав вимоги первісного кредитора за кредитним договором від 03 вересня 2007 року № 842.

Оскільки ОСОБА_1 порушив свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів станом на 01 вересня 2015 року виникла прострочена заборгованість за кредитом у сумі 118 790,60 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 99 217,93 грн, заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитними коштами - 18 679,83 грн та комісії - 892,84 грн.

Враховуючи наведене, позивач з урахуванням збільшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача прострочену заборгованість за договором кредиту, яка станом на 01 лютого 2016 року становить 151 977,81 грн та складається із: заборгованості за кредитом в сумі 4 550,15 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 116 279,22 грн; заборгованості зі сплати відсотків в сумі 1 333,23 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 34 080,73 грн, та заборгованості зі сплати комісії в сумі 63,70 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 1 627,86 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 лютого 2017 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» заборгованість за кредитним договором в розмірі 150 349,95 грн, з яких: 116 279,22 грн - заборгованість за кредитом, 34 080,73 грн - заборгованість зі сплати відсотків. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позичальник не виконував умови кредитного договору щодо своєчасного повернення суми отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів, що є підставою для стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором.

Відмовляючи у задоволенні вимоги про стягнення комісії за управління кредитними коштами, суд зазначив, що її нарахування суперечить положенням пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 травня 2017 року скасовано рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 лютого 2017 року в частині вирішення вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення 116 279, 22 грн заборгованості по кредиту (тіла кредиту) і провадження у справі за цими позовними вимогами закрито.

Закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення 116 279, 22 грн заборгованості за кредитом (тіло кредиту), апеляційний суд виходив із того, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 квітня 2012 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_1 за цим же кредитним договором від 03 вересня 2007 року № 842 на користь ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» (первісний кредитор) достроково (частина друга статті 1050 ЦК України) стягнуто заборгованість за кредитом у розмірі 13 729,23 доларів США та заборгованість за відсотками у розмірі 2 154,35 доларів США, яка виникла станом на 05 січня 2011 року, починаючи з 03 вересня 2007 року, а всього 15 883,58 доларів США.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 травня 2017 року змінено рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 лютого 2017 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» 34 080, 73 грн заборгованості за відсотками за договором від 03 вересня 2007 року № 842. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від сплати процентів, передбачених умовами договору, а тому суд правильно стягнув з відповідача заборгованість за відсотками, яка виникла після 06 січня 2011 року в розмірі 1 333,23 доларів США з урахуванням офіційного курсу НБУ.

Разом з тим, беручи до уваги положення статті 88 ЦПК України, апеляційний суд, враховуючи обставини зменшення розміру суми стягненої заборгованості до 34 080,73 грн, визнав, що розмір компенсації судового збору, понесеної позивачем у суді першої інстанції, також підлягає зменшенню до 1 218,00 грн.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У червні 2017 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 лютого 2017 року та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 травня 2017 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ «Кредитні ініціативи» у задоволенні заявлених позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник звертає увагу на те, що рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 квітня 2012 року, яким з відповідача достроково стягнута сума заборгованості за вказаним кредитним договором, останнім виконано в повному обсязі, що в свою чергу виключає можливість стягнення з нього повторно суми заборгованості за кредитом. Крім того, позивач не має права нараховувати відсотки в іноземній валюті, оскільки не має генеральної ліценції на здійснення валютних операцій.

Також позивачем при зверненні до суду з позовом пропущений строк позовної давності, оскільки банком було змінено строк виконання основного зобов`язання до 18 січня 2010 року, а позов подано 06 жовтня 2015 року. При цьому, після зміни банком строку виконання основного зобов`язання та ухвалення судового рішення про задоволення вимог кредитора припиняються правовідносини зі сплати чергових платежів та нарахування відсотків.

У листопаді 2017 року ТОВ «Кредитні ініціативи» подало заперечення на касаційну скаргу, в яких просило скаргу відхилити, рішення апеляційного суду залишити без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Статтею 388 ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 частини першої Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.

13 червня 2019 року справу розподілено судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 05 вересня 2019 року справу призначено до розгляду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Виклад фактичних обставин справи

Судом установлено, що 03 вересня 2007 року між ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» (правонаступник Закритого акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 842, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби у розмірі 20 000,00 доларів США, а останній зобов`язався повністю повернути банку одержану суму кредиту та сплатити проценти, на умовах та в порядку, передбаченими цим договором, не пізніше 01 вересня 2013 року.

Відповідно до пункту 2.2 договору процента ставка за кредитом становить 12,5 % річних. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця відповідно до графіку. Згідно з пунктом 3.8.2 договору за надання та обслуговування кредиту банк встановлює комісійну винагороду. Відповідно пункту 3.10 договору реальна процентна ставка складає 17, 3987168 %.

05 червня 2009 року між цими ж сторонами укладений договір про внесення змін № 1 до кредитного договору від 03 вересня 2007 року № 842, яким внесені зміни та доповнення, зокрема, до пунктів 2.4, 3.10, 3.12 договору. У зв`язку з чим, погашення кредиту здійснюється позичальником щомісячно відповідно до графіку (Додаток № 1 від 05 червня 2009 року), який є невід`ємною частиною договору. Реальна процентна ставка складає 16,16%.

30 вересня 2010 року укладений договір про внесення змін (№ 2) до кредитного договору від 03 вересня 2007 року № 842, за умовами пунктів 1, 2 якого внесено зміни до пункту 5.2.9 щодо страхування від нещасного випадку.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» (первісний кредитор) та ТОВ «Кредитні Ініціативи» (новий кредитор) укладений договір відступлення прав вимоги, за умовами якого, новий кредитор набув прав вимоги первісного кредитора за кредитним договором від 03 вересня 2017 року № 842.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 квітня 2012 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_1 за цим же кредитним договором від 03 вересня 2007 року № 842 на користь ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» (первісний кредитор) стягнуто заборгованість за кредитом у розмірі 13 729,23 доларів США та заборгованість зі сплати відсотків у розмірі 2154,35 доларів США, яка виникла станом на 05 січня 2011 року, починаючи з 03 вересня 2007 року, а всього 15 883,58 доларів США.

Нормативно-правове обґрунтування

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до положень статей 526, 599 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Тобто, після ухвалення судового рішення, у разі його неналежного виконання боржником, між сторонами виникають грошові зобов`язання щодо відповідальності боржника за несвоєчасне виконання цього зобов`язання, а саме, повернення коштів стягнутих рішенням суду.

Враховуючи наведене, у стягувача виникло право на захист своїх майнових інтересів шляхом отримання суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, проте ТОВ «Кредитні ініціативи» своїм правом не скористалось та не звернулося до суду з позовом з такими позовними вимогами.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією Україниправ і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи оскаржувані рішення, суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували до виниклих правовідносин норми матеріального права та дійшли помилкових висновків про стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов договору після ухваленнясудового рішення про стягнення кредитної заборгованості за цим же кредитним договором, не взявши до уваги, що в цьому випадку у стягувача виникає лише право на захист своїх майнових інтересів шляхом отримання суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 лютого 2017 року у нескасованій та незміненій апеляційним судом частині та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 травня 2017 року, оскільки вони ухвалені при неправильному застосуванні норм матеріального права, та необхідність ухвалення нового рішення про відмову в задоволені заявлених позовних вимог.

Розподіл судових витрат

Згідно з підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції має вирішити питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що Верховний Суд дійшов висновку про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами та розподілу судових витрат та ухвалення нового рішення про відмову в задоволені зазначених позовних вимог, тому сплачений заявником судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 2 735,60 грн підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Керуючись статтями 141, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником Усатенком В`ячеславом Юрійовичем, задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 лютого 2017 року та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 травня 2017 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованості зі сплати відсотків за кредитним договором від 03 вересня 2007 року № 842 в сумі 34 080,73 грн та розподілу судових витрат скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитними коштами відмовити.

В іншій частині рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 лютого 2017 року та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 травня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подачу касаційної скарги до суду в розмірі 2 735,60 грн.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська