Справа № 417/8959/19
Провадження № 2/417/354/19
РІШЕННЯ

Іменем україни

"30" вересня 2019 р. смт Марківка

Марківський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Дідоренко А.Е.

за участі секретаря Колеснік В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні (в порядку спрощеного позовного провадження) в залі суду с. Марківка Луганської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №153_030 від 29.03.2013 року,-

в с т а н о в и в:

30.07.2019 року позивач звернувся до Марківського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №153_030 від 29.03.2013 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та фізичною особою ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №153_030 від 29.03.2013.

Відповідно до п.1.1-1.3 Кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику на умовах договору кредит в сумі 25 000,00 грн., а позичальник зобов`язався отримати, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 34 % річних в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надано на споживчі цілі на 36 місяців з терміном остаточного повернення Кредиту не пізніше 28 березня 2016 року.

Згідно п.п.1.5, 1.6.1.3. Кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати погашення Кредиту щомісячно рівними частинами в сумі 714,29 грн. та сплату нарахованих процентів не пізніше останнього робочого дня, наступного за звітним, шлюяхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.546 ЦК України в якості забезпечення виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором було укладено договір поруки №1/153_030 від 29.03.2013 року з ОСОБА_2 та договір поруки №2/153_030 від 29.03.2013 з ОСОБА_3 .

Банк свої обов`язки, передбачені Кредитним договором, виконав повністю та належним чином.

Позичальник порушив умови кредитного договору, а саме не виконав зобовязання щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів за користування кредитом.

Згідно умов пунктів 4.3.1, 4.3.6 кредитного договору позичальник зобовязався належним чином виконувати взяті на себе зобовязання за кредитним договором, відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобовязаннях, що випливають з договору, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування Кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені Договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому Договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені Договором.

На сьогоднішній день, вимоги позивача не задоволено, заборгованість не погашена.

В результаті невжиття заходів позичальником та поручителями щодо погашення заборгованості перед банком, станом на 21.09.2018 року існує заборгованість за Кредитним договором №153_030 від 29.03.2013 року в розмірі 24487 (двадцять чотири тисячі чотириста вісімдесят сім гривень) 56 коп., яка складається з такого:

- прострочений борг по кредиту в розмірі 9859,83 грн.;

- прострочені відсотки за користування кредитом за період з 02.09.2014 по 05.05.2016 - 5879,11 грн.;

- інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з лютого 2015 року по вересень 2018 року - 4148,02 грн.;

- інфляційні втрати Банку з вересня 2014 року по вересень 2018 року за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом в розмірі 3119,68 грн.;

- три проценти річних за прострочення сплати Кредиту з 02.02.2015 по 20.09.2018 в розмірі 913,96 грн.;

- три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом з 02.09.2014 по 20.09.2018 в розмірі 566,96 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, до судового розгляду справи надав клопотання в якому заявлені позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу без їх участі, не заперечує проти винесення заочного рішення та повідомляє про зміну найменування на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (а.с.58,66).

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судові засідання, призначені на 05.09.2019 року, 30.09.2019 року не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином - через оголошення на офіційному веб-порталі Судова влада України «Справи Слов`яносербського районного суду», оскільки відповідачі зареєстровані на тимчасово окупованій території України визначеній Верховною радою України куди підприємством поштового звязку "Укрпошта" не здійснюється доставка поштової кореспонденції (а.с.55-56, 63-64).

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК Україну, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

30.09.2019 року згідно ст.281 ЦПК України, без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи з занесенням до протоколу судового засідання.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

29.03.2013 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та фізичною особою ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №153_030 (а.с.7-8).

Відповідно до п.1.1-1.3 Кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику на умовах договору кредит в сумі 25 000,00 грн., а позичальник зобов`язався отримати, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 34 % річних в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надано на споживчі цілі на 36 місяців з терміном остаточного повернення Кредиту не пізніше 28 березня 2016 року.

Згідно п.п.1.5, 1.6.1, 1.6.2 Кредитного договору позичальник зобовязаний щомісячно проводити погашення Кредиту рівними частинами в сумі 714,29 грн. та сплачувати проценти, нараховані Банком на залишок заборгованості за Кредитом не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за звітом, шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в АТ «Ощадбанк». Останній платіж в рахунок погашення Кредиту та сплати нарахованих Банком процентів здійснити не пізніше 28.03.2016 року.

Позичальник порушив умови кредитного договору, а саме не виконав зобовязання щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів за користування кредитом.

Згідно умов пунктів 4.3.1 кредитного договору позичальник зобовязався належним чином виконувати взяті на себе зобовязання за кредитним договором, відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобовязаннях, що випливають з договору.

Пунктами 4.2.1, 4.2.2 кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобовязань по цьому договору, при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та процентами чи комісійними винагородами більше ніж на три місяці, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку.

Банк свої обовязки, передбачені кредитним договором, виконав повністю та належним чином.

Відповідно до заяви про видачу готівки в сумі 25 000 грн. №153_030 від 29.03.2013 року на ім`я ОСОБА_1 виписок по рахунках позичальника ОСОБА_1 , за якими обліковується заборгованість за кредитним договором, є належним доказом на підтвердження видачі кредиту та подальшого його обслуговування (а.с.21-26).

В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором було укладено договір поруки №1/153_030 від 29.03.2013 року з ОСОБА_2 та договір поруки №2/153_030 від 29.03.2013 з ОСОБА_3 (а.с.13-14).

Згідно п.п.2.1,2.2,2.8 договору поруки, поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобовязується перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобовязання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору та додаткових договорів до нього. Поручитель відповідає по зобовязаннях за кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі що і боржник.

У відповідності до п.3.2, 3.3 договору поруки солідарні боржники залишаються зобов`язаними перед Кредитором до тих пір, поки всі зобов`язання за Кредитним договором не будуть виконані повністю. В разі невиконання або неналежного виконання Поручителем зобов`язань, що передбачені п.2.5 даного договору, Поручитель сплачує Кредитору штраф у розмірі 10 (десять) % від суми несплаченого платежу.

Згідно п.4.2 Порука припиняється, якщо Кредитор протягом строків позовної давності визначених у п.5.4 Договору не пред`явить вимоги до Поручителя.

Згідно невжиття заходів позичальником та поручителями щодо погашення заборгованості перед банком, станом на 21.09.2018 року існує заборгованість за Кредитним договором №153_030 від 29.03.2013 року в розмірі 24487 (двадцять чотири тисячі чотириста вісімдесят сім гривень) 56 коп., яка складається з такого:

- прострочений борг по кредиту в розмірі 9859,83 грн.;

- прострочені відсотки за користування кредитом за період з 02.09.2014 по 05.05.2016 - 5879,11 грн.;

- інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з лютого 2015 року по вересень 2018 року - 4148,02 грн.;

- інфляційні втрати Банку з вересня 2014 року по вересень 2018 року за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом в розмірі 3119,68 грн.;

- три проценти річних за прострочення сплати Кредиту з 02.02.2015 по 20.09.2018 в розмірі 913,96 грн.;

- три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом з 02.09.2014 по 20.09.2018 в розмірі 566,96 грн.

За таких обставин між позивачем та відповідачами виникли зобов`язальні цивільно - правові правовідносини у сфері споживчого кредитування, які забезпечені порукою.

Суд вирішуючи спір по суті заявлених вимог використовує наступні норми процесуального та матеріального права виходячи при цьому з наступного.

Відповідно до статей 12,13 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та закону.

Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання.

Одностороння відмова від зобов`язання не допускається в силу ст.525 ЦК України, така відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання вказано в ч.2 ст.615 ЦК України.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням, як це передбачено ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов`язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, згідно розрахунку заборгованості станом на 21.09.2018 року сума заборгованості складає 24487,56 грн. Отже, вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню щодо стягнення їх з ОСОБА_1 на користь позивача.

Щодо вимог про стягнення індексу інфляції, трьох відсотків річних згідно ст.625 ЦПК України суд виходить з наступного.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року роз`яснено, що зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статях 599-601,604-609 ЦК України.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За положеннямист. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 прострочив виконання грошового зобов`язання за кредитним договором №153_030 від 29.03.2013 року.

За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок включаються й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань»).

Згідно рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007, № 265 «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін»).

З розрахунку заборгованості вбачається, що початковим місяцем для визначення втрат від інфляції по основному боргу та процентах визначено лютий 2015 року, а кінцевим вересень 2018 року. Таким чином, збитки від інфляції за простроченим основним боргом складають 4148,02 грн., а за процентами 3119,68 грн. Наведений розрахунок повністю узгоджується з чинним законодавством (а.с.5-6).

Також правильно розраховано 3% річних з 02.02.2015 року по 20.09.2018 року, що становить 913,96 грн. за основним боргом та 566,96 грн. по прострочених відсотках.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги до ОСОБА_1 є такими що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимог позивача про стягнення боргу в солідарному порядку, суд виходить з наступного.

Відповідно до положеньст. 546-548 ЦК України виконання зобов`язання у тому числі такого, що виникає із договору, може забезпечуватись письмовим договором поруки.

В забезпечення виконання зобов`язань за договором іпотечного кредиту від 29.03.2013 року між банком, та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено договори поруки.

Відповідно до п.1.1 цього договору поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобовязання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору та додаткових договорів до нього.

Пунктом 2.1 поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязання у тому ж обсязі, що і боржник в порядку та строки визначені кредитним договором.

Крім того п.4.2 договору поруки визначено, що порука припиняється, якщо Кредитор протягом строків позовної давності, визначених у п.5.4. цього Договору, не пред`явить вимоги до Поручителя.

Відповідно до ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається.

Отже, порука є одним із способів забезпечення зобов`язань при укладенні кредитних договорів та має зобов`язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов`язання та про договори.

Відповідно до ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Сторони в договорі поруки погодили зокрема в п.6.3, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань по цьому Договору.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

В даному випадку згідно п.1.1 Кредитного договору від 29.03.2013 року Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за Кредитним договором №153_030, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

Вказівка в умовах договору поруки про їх дію до повного виконання зобов`язань боржника не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст.251, ч. 4 ст.559 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Це узгоджується і з п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», де вказано, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов`язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов`язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Крім того дане підтверджується і правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в постанові від 21.05.2012 року у справі № 6-68цс11, де вказано, що умови договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин, порука на підставі ч. 4статі 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Отже позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії -Луганського обласного управління АТ«Ощадбанк» в частині стягнення з поручителів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позову позивачем платіжним дорученням від 23.07.2019 року був сплачений судовий збір у сумі 1921,00 грн., а тому він підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 280, 282, 284, 288, 289 ЦПК України, ст.ст.525,526,527,530,536,554,559ч.4, 610,611,615,625,629,1048,1050,1054 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №153_030 від 29.03.2013 року, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 Слов`яносербський АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (вул.Енергетиків, буд.36, м.Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400, МФО 304665, єдрпоу 09304612) заборгованість за кредитним договором №153_030 від 29.03.2013, станом на 21.09.2018 у сумі 24 487 (двадцять чотири тисячі чотириста вісімдесят сім гривень) 56 коп. у тому числі:

- прострочений борг по кредиту в розмірі 9859,83 грн.;

- прострочені відсотки за користування кредитом за період з 02.09.2014 по 05.05.2016 - 5879,11 грн.;

- інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з лютого 2015 року по вересень 2018 року - 4148,02 грн.;

- інфляційні втрати Банку з вересня 2014 року по вересень 2018 року за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом в розмірі 3119,68 грн.;

- три проценти річних за прострочення сплати Кредиту з 02.02.2015 по 20.09.2018 в розмірі 913,96 грн.;

- три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом з 02.09.2014 по 20.09.2018 в розмірі 566,96 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії -Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду може також бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Луганського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15 Розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України).

Суддя А.Е. Дідоренко