КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 752/18635/15-ц

провадження № 22-ц/824/16492/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач),

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

за участю секретаря судового засідання - Парфенюк А.В.

учасники справи:

позивач - суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року у складі судді Колдіної О.О.

у цивільній справі за позовом суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа-підприємецьОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів у зв`язку з неналежним виконанням судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що в травні 2015 року фізична особа-підприємецьОСОБА_1 на правах нового кредитора за договором про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ ТД «Камілла» від 05.05.2015 року №330 звернувся до Макарівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів. Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 05.09.2016 року з ОСОБА_2 стягнуто грошові кошти у розмірі 12 565 872,62 грн.

Посилався на те, що відповідач відмовляється виконувати рішення суду, у зв`язку з чим позивач на підставі положень ст. 625 ЦК України просив стягнути з відповідача 3% річних від суми грошового зобов`язання за рішенням Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року та інфляційні збитки.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь суб`єкта підприємницької діяльності - ФОП ОСОБА_1 суму 3 % річних 134 265,48 грн, інфляційні збитки у розмірі 314 146,80 грн та судовий збір у розмірі 960 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 липня 2019 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року змінено в частині розміру стягнутих з ОСОБА_2 на користь суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 грошових коштів, визначено до стягнення 3% річних у сумі 134 032,11 грн та інфляційні збитки у розмірі 574 516,62 грн. Вирішено питання судових витрат. В іншій частині рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з указаним рішенням суду першої інстанції, 23 жовтня 2019 року ОСОБА_3 , будучи особою, яка не брала участі у даній справі, звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки уважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування підстав звернення з даною апеляційною скаргою зазначає, що оскаржуваним судовим рішенням порушено її права та законні інтереси, що зумовлено тим, що у зв`язку з виконанням рішення суду ОСОБА_3 фактично позбавлено права спільної сумісної власності на деякі об`єкти майна та права.

Уважає, що приватним виконавцем Клименком О.О. в порядку виконання оскаржуваного рішення суду неправомірно накладено арешт на частину майна, що перебуває у власності ОСОБА_3 , що призвело до позбавлення права останньої вільно володіти, користуватися та розпоряджатися частиною свого майна.

25 листопада 2019 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 подав клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи №370/1226/15, в якому зазначає, що у випадку задоволення апеляційної скарги та заяви про перегляд рішень судів за нововиявленими обставинами у вказаній справі, у позивача не буде підстав вимагати стягнення штрафних санкцій (3% річних та інфляційних витрат) з відповідача у справі №752/18635/15.

Проте, вказане клопотання представника ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

У справі №370/1226/15 ухвалою Київського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року та додаткового рішення - постанови Апеляційного суду Київської області від 17 січня 2018 року відмовлено; ухвалою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року визнано неподаною та повернуто, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2017 року та на та постанову Київського апеляційного суду (додаткове рішення) від 17 січня 2018 року відмовлено.

Таким чином, з огляду на закінчення розгляду апеляційним судом справи №370/1226/15, підстави для зупинення провадження у справі відсутні.

03 грудня 2019 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду без змін, визнати зловживанням процесуальними правами дії ОСОБА_3 , адвоката Щелкова П.С. щодо подання завідомо безпідставної апеляційної скарги, спрямованої на перешкоджання виконання судових рішень.

03 грудня 2019 року на адресу апеляційного суду надійшли заява №1 та №2 позивача ОСОБА_1 , в яких останній просить закрите апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

24 грудня 2019 року на адресу апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - ОСОБА_6 про відкладення розгляду справи, в якій останній зазначає, що у призначений апеляційним судом час не зможе бути присутній в судовому засіданні, оскільки 24 грудня 2019 року о 12 годині 00 хвилин буде присутній в іншому судовому засіданні (справа №296/11833/19) по кримінальному провадженню №0000070 від 01 червня 2018 року, як представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Разом з тим, з наданих адвокатом Щелковим П.С. на підтвердження викладених обставин доказів не вбачається за можливе встановити, що останній приймає участь у розгляді саме тієї справи, яка зазначена у списку призначених справ, та саме в інтересах указаної ним юридичної особи. Окрім того, зазначена кримінальна справа призначена до розгляду на 12 годину 00 хвилин, а дана цивільна справа - на 15 годину 30 хвилин, при цьому, адвокатом не обґрунтовано надано перевагу участі у кримінальній справі, а не в даній цивільній. У зв`язку із викладеним, заява представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., колегія суддів доходить висновку, що апеляційне провадження у справі підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Частиною І ст. 17 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 статті 352 ЦПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, що поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо із судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

За таких обставин, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Після вирішення питання про відкриття апеляційного провадження та прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, до розгляду, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які саме.

Так, з матеріалів справи убачається, що спір виник у зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 судового рішення та наявністю підстав для стягнення з останнього на користь ОСОБА_1 3% річних від простроченого грошового зобов`язання та інфляційних втрат, що виникли на підставі рішення суду, в порядку, визначеному статтею 625 ЦК України.

Таким чином, оскаржуваним рішенням ані в мотивувальній, ані в резолютивній частинах не вирішувалось жодних питань про права та (або) інтереси ОСОБА_3

Посилання ОСОБА_3 , викладені в апеляційній скарзі, про порушення її прав шляхом позбавлення права спільної сумісної власності на деякі об`єкти майна та права, а також про незаконність накладення арешту приватним виконавцем Клименком О.О. в порядку виконання оскаржуваного рішення суду на частину майна, що перебуває у власності ОСОБА_3 , не заслуговують на увагу суду та є необґрунтованими, оскільки вказані обставини не свідчать про порушення прав спільної сумісної власності ОСОБА_3 оскаржуваним рішенням суду.

Згідно частини першої статті 59 вказаного закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Отже, законом передбачено інший порядок та спосіб захисту прав та законних інтересів ОСОБА_3 у разі їх порушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи невирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції.

При цьому, якщо обставини вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі в справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Таким чином, ураховуючи те, що питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_3 оскаржуваним рішенням не вирішувалось, обставини, на які в апеляційній скарзі посилається ОСОБА_3 , у судовому засіданні не підтвердились, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України апеляційне провадження підлягає закриттю.

Отже, доводи, викладені в заявах позивача про закриття апеляційного провадження, є обґрунтованими.

ЄСПЛ у своїх рішеннях наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання. Проте, право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або такою мірою, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з п. 1 статті 6 Конвенції, якщо вони не мають легітимної мети та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. рішення у справі «Brulla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 р., п. 33).

Наразі, ОСОБА_3 не позбавлена права на звернення до суду за захистом своїх прав у разі їх порушення в порядку та у спосіб, визначені законом.

Клопотання позивача про визнання зловживанням процесуальними правами дій ОСОБА_3 , адвоката Щелкова П.С. щодо подання завідомо безпідставної апеляційної скарги, спрямованої на перешкоджання виконання судових рішень задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Виходячи зі змісту статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Разом з тим, апеляційним судом наразі не встановлено обґрунтованих підстав для визнання дій ОСОБА_3 та адвоката Щелкова П.С. зловживанням процесуальними правами, у зв`язку з чим клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись пунктом 3 частини 1 статті 362 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

У Х В А Л И В :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 грудня 2019 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.Ф. Мазурик

Л.Д. Махлай