Провадження №2/592/1217/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Князєв В.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 27.03.2018 р. з відповідача на його користь стягнуто заборгованості по заробітній платі у розмірі 25714,16 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 19434,80 грн. з послідуючим утриманням всіх податків і обовязкових платежів. Дане рішення фактично було виконане 09.07.2018 р. У звязку з цим, він бажає стягнути з боржника на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку, що пройшов після ухвалення рішення суду, тобто з 28.03.2018 р. по день фактичного розрахунку, тобто по 09.07.2018 р. У звязку з цим просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку - з 28.03.2018 р. по 09.07.2018 р. у сумі 10550,32 грн. (з наступним відрахуванням ПДФО та військового збору).

Представник відповідача - ПАТ «Сумське НВО», якому надсилалась копія позовної заяви з додатками, відзив на позов не подав.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що в позові ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні необхідно відмовити, враховуючи наступні обставини.

Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання».

03.10.2017 р. позивача ОСОБА_1 було звільнено з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.03.2018 р. стягнуто з ПАТ «СМНВО» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату в сумі 25714,16 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 04.10.2017 р. по 27.03.2018 р. в розмірі 19434,80 грн. з послідуючим утриманням всіх податків і обовязкових платежів (а.с.3-4).

З позовної заяви вбачається, що вищезазначене рішення суду було виконане 09.07.2018 р., отже, з ОСОБА_1 було проведено фактичний розрахунок 09.07.2018 р. та виплачено заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за період з 04.10.2017 р. по 27.03.2018 р.

За змістом статей 116, 117 КЗпП України,- при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За статтею 47 КЗпП України,- роботодавець зобовязаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Таким чином, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Вказана позиція міститься у рішенні Конституційного Суду України від 22.01.2012 р. справа № 1-5/2012.

З огляду на наведене Конституційний Суд України дійшов висновку, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

09.07.2018 р. з ОСОБА_1 було проведено остаточний розрахунок. 31.10.2018 р. ОСОБА_1 було подано заяву про про видачу судового наказу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з 28.03.2018 р. по 09.07.2018 р., яка 05.11.2018 р. була задоволена та видано судовий наказ, а 27.11.2018 р. ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми вищевказаний судовий наказ було скасовано (а.с.5,7).

14.12.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за період з 28.03.2018 р. по 09.07.2018 р.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 пропущено тримісячний строк звернення до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, перебіг якого розпочався з моменту розрахунку з ним 10.07.2018 р.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку з 28.03.2018 р. по 09.07.2018 р.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 55, 124 Конституції України, ст.ст. ст.ст. 3, 10, 11, 76 - 81, 82, 89, 133, 141, 209, 229, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст.116-117 КЗпП України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення 21.02.2019 р.

Суддя В.Б. Князєв