Справа № 159/459/19
Провадження № 2-о/159/43/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі головуючого судді Лесика В.О.,

за участю секретаря Шокот С.Т.,

заявника ОСОБА_1

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м.Ковелі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Носівська міська рада Чернігівської області про встановлення факту місця відкриття спадщини та факту прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду з вищезазначеною заявою.

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що 16 травня 1998 ркоу у м.Носівка Чернігівської області помер його батько ОСОБА_2, який на момент смерті був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті батька, відкрилася спадщина на належне спадкодавцеві за життя майно, у тому числі на земельну частку (пай) на землях, яка перебуває у колективній власності КСП «Носівське» розміром 5,79 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Як спадкоємець першої черги, він прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті батька, фактично вступивши в управління і володіння спадковим майном. Звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну частку (пай), віг отримав відмову у вчиненні вказаної нотаріально дії з підстав відсутності правовстановлюючих документів про місце відкриття спадщини і доказів про прийняття спадщини. Оскільки батько проживав на ІНФОРМАЦІЯ_2, що являло собою робітниче поселення у будинках барачного типу поряд із Носівським цукровим заводом, а будинки належав радгоспу, який пізніше реорганізувався у КСП «Носівське» і не мали номерів, домові книги у таких будинках не велись, будинки на час його смерті не приватизовувались. Відтак, у зв'язку з неможливістю надати нотаріусу правовстановлювальних документів проте, що на момент смерті його батько був зареєстрований на території м.Носівка Чернігівської області, а тому звернувся з відповідною заявою до суду.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав з підстав зазначених у ній, прохає її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Носівської міської ради Чернігівської області будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, звернувся до суду з письмовою заявою у якій прохає розглядати справу за його відсутності за наявними у справі матеріалами та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Заслухавши пояснення заявника, допитавши свідкі та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підставна і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ №042562, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Носіївської райдержадміністрації Чернігівської області, ОСОБА_2 помер 16 травня 1998 року.

Згідно відомостей Носівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, від 01.02.2019 року вбачається, що ОСОБА_2, 20.06.1929 року був документований паспортом колишнього СРСР зразка 1974 року, про що свідчить заява про видачу паспорта (Ф-1).

Копією заяви про видачу паспорта (Ф-1) доводиться та обставина, що ОСОБА_2, народився на території Носіївського району Чернігівської області та отримав 01 лютого 1983 року паспорт виданий Носіївським РВМВ Чернігіївської обалсті.

Згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0163768 від 25.09.1996 року, вбачається, що ОСОБА_2, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, на підставі рішення Носіївської районної державної адміністрації №155 від 01 липня 1996 року, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Носівське» розміром 5,79 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

В судовому засіданні свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, кожен окремо, підтвердили факт проживання та смерті ОСОБА_2 в м.Носівка Чернігівської області в будинку, що належав радгоспу (робітниче поселення) без визначення номеру. Після смерті останнього його син, тобто заявник в 1998 році успадкував його рухоме майно, тобто предмети домашнього вжитку, поховав батька. Деякі речі батька роздав знайомим, а ніші забрав до місця свого проживання.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК (в редакції Закону 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

В силу п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 7 липня 1994 року за № 152/361), яка була чинною на час виникнення спірних відносин, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Також, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанції про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

Судом встановлено, що в заявника наявний сертифікат на право на земельньну частку (пай) вказаний на імя спадкодавця.

Згідно абзацу першого підпункту 1.13 та 1.14 пункту 1 глави 10 розділу II "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою житлово-експлуатаційної організації, довідкою правління житлово-будівельного кооперативу про реєстрацію (постійне місце проживання) спадкодавця; записом у будинковій книзі про реєстрацію (постійне місце проживання) спадкодавця, довідкою адресного бюро, довідкою райвійськкомату про те, що спадкодавець до призову на військову службу проживав за відповідною адресою. Місце відкриття спадщини не може підтверджуватись свідоцтвом про смерть. 1.14. У разі відсутності у спадкоємців документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям їх право на звернення до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини. У такому випадку місце відкриття спадщини підтверджується копією рішення суду, що набрало законної сили.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Із досліджених в судому засіданні псимьових доказів та показань свідків слідує, що місцем відкриття спадщини є м.Носівка Чернгівської області по вул.Малоносівська.

Таким чином суд вважає доведеним факт, встановлення відкриття спадщини та факт прийняття її заявником.

Керуючись ст.ст. 89, 141, 258, 259, 263-265, 280-282,293-294 ЦПК України,ст. 549 ЦК (в редакції Закону 1963 року), ст.55 Конституції України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити повністю.

Встановити факт, що на момент смерті ОСОБА_2, який помер 16 травня 1998 року постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_4.

Встановити факт прийняття заявником ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, спадщини, яка відкрилася після смерті батька ОСОБА_2, який помер 16 травня 1998 року та постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_6.

Судові витрати залишити за заявником.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 15 лютого 2019 року

Головуючий: В.О.Лесик