Дата документу 23.12.2019 Справа № 333/6029/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/6029/19 Головуючий у 1 інстанції Стоматов Е.Г.
Провадження № 22-ц/807/3718/19 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Присяжнюка Д.В.,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Присяжнюка Д.В.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2019 року скаргу залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, просить ухвалу скасувати та направити скаргу для розгляду по суті до суду першої інстанції. Вирішити питання розподілу судових витрат та винести відповідну ухвалу для повернення судових витрат ОСОБА_1

Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників судового процесу не надійшов.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись апеляційним судом належним чином, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові у їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що скаржник звернувся до суду зі скаргою з пропуском строку, встановленого ст. 449 ЦПК України для подачі скарги на рішення, дію чи бездіяльність державного виконавця. Питання про поновлення пропущеного процесуального строку заявником не порушувалось.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду виходячи з наступного.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до положень ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. "а" ч. 1, 2 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Апеляційним судом встановлено, що постановою державного виконавця від 28 вересня 2019 року повернуто виконавчий документ стягувачу.

У скарзі ОСОБА_1 зазначає, що копію ухвали про повернення виконавчого документу стягувану, він отримав 06 жовтня 2019 року.

Згідно з ч.1 ст.28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Зі скарги ОСОБА_1 вбачається, що він оскаржує постанову державного виконавця від 28 вересня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Суд першої інстанції вважав пропущеним строк звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця, між тим, доказів того, що скаржник дізнався про наявність та зміст постанови державного виконавця від 28.09.2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу - матеріали справи не містять.

Повертаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції зазначив, що постанову отримано скаржником 06.10.2019 року, проте доказів на підтвердження цього не надано. Зі скаргою ОСОБА_1 звернувся до суду 15.10.2019 року, тобто після спливу десяти днів, встановлених ч.1 ст. 449 ЦПК України. Клопотання про поновлення строку на оскарження не порушує.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що у скарзі скаржником зазначено, що копію ухвали про повернення виконавчого документа стягувану він отримав 06 жовтня 2019 року. Останнім днем звернення до суду зі скаргою є 16 жовтня 2019 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся зі скаргою 15 жовтня 2019 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, що скаржником пропущено строк на звернення до суду зі скаргою і дійшов висновку щодо необґрунтованості поважності причин пропуску звернення до суду з вказаною скаргою.

З матеріалів справи вбачається, що скаржником не порушувалося питання про поновлення строку на звернення до суду зі скаргою.

Скаржник звертаючись до суду зі скаргою 15 жовтня 2019 року, у десятиденний строк з дня коли отримав 06 жовтня 2019 року, не порушував питання про його поневолення з підстав того, що вважав строк не пропущеним.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для залишення скарги без розгляду у зв`язку із пропуском десятиденного строку на звернення зі скаргою до суду, чим позбавив скаржника права на судовий захист своїх прав, який гарантований їм статтею 55 Конституції України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання розподілу судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на вищенаведені вимоги закону, суд вирішує питання розподілу судових витрат лише після закінчення розгляду справи по суті.

Тому підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст.368,374,379,383,384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2019 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24 грудня 2019 року.

Головуючий

Судді: