Постанова

Іменем України

30 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 408/5482/15-ц

провадження № 61-29359св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 06 червня 2017 року в складі судді Соболєва Є.О. та рішення апеляційного суду Луганської області від 06 вересня 2017 року в складі колегії суддів: Дронської І. О., Авалян Н. М., Єрмакова Є. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у жовтні 2015 року їй стало відомо, що відповідачі на вмовляння та погрози слідчого ОСОБА_4 , який розслідував справу за фактом крадіжки 10 квітня 2015 року у неї майна, дали свідчення, які не відповідають дійсності, а саме про те, що це нібито вона сама викрала своє майно. Вказані відомості, які є неправдивими та засновані на припущеннях, на її переконання, принижують її честь, гідність і ділову репутацію, оскільки вони створюють у громадян та правоохоронних органів негативне враження, що вона є неправдивою людиною, здатною на обман.

Вважала, що недостовірна інформація, що наявна в матеріалах кримінального провадження підлягає спростуванню шляхом повторного допиту відповідачів у якості свідків за участю захисника.

Також позивач зазначила, що розповсюдженням неправдивої інформації їй завдана моральна шкода, яка виразилась у душевних стражданнях у зв`язку з неправомірною поведінкою відносно неї та приниженням честі, гідності, а також ділової репутації.

Посилаючись на зазначені обставини, просила визнати вказану інформацію такою, що не відповідає дійсності, шкодить її діловій репутації, та зобов`язати відповідачів спростувати неправдиву інформацію шляхом дачі правдивих показань, стягнути з них на її користь 5 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 06 червня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, посилаючись на те, що у своїй позовній заяві позивач не розмежувала поняття честь, гідність та ділова репутація та не вказала, яким саме чином вказані відомості формують негативне уявлення у громадян і у правоохоронних органів про те, що вона неправдива людина і здатна на обман, оскільки ці відомості відповідно до чинного процесуального законодавства не повинні розголошуватись. Більш того, для перевірки та оцінки цих відомостей встановлений спеціальний порядок та, враховуючи, що позивачем не надано суду доказів про те, що відповідачі під час допиту їх у якості свідків у кримінальному провадженні навмисно надали такі відомості з метою її опорочення, приниження чи з інших підстав, дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 06 вересня 2017 року рішення Біловодського районного суду Луганської області від 06 червня 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено з інших підстав.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції, правильно вирішивши справу по суті заявлених позовних вимог, належним чином не надав оцінку наявним доказам та доводам сторін.

Зокрема апеляційний суд дійшов висновку, що описова частина рішення суду першої інстанції не містить зазначення доказів, досліджених судом. Саме по собі посилання на те, що підставою цього позову послужили відомості, які відповідачі надали під час їх допиту у якості свідків у кримінальному провадженні, відкритому за фактом вчинення 10 квітня 2015 року крадіжки товарно-матеріальних цінностей у позивача ОСОБА_1 , не може бути оцінено, як дослідження судом наданих позивачем доказів в обґрунтування позову. При цьому посилання суду на норми чинного законодавства про те, що отримані слідчим у кримінальному провадження відомості від свідків не повинні розголошуватись, не може вважатися встановленням судом обставин щодо наявності чи відсутності розголошення цих відомостей.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ОСОБА_1 вказала, що апеляційний суд, надавши оцінку її доводами, прийнявши їх, ухвалив необгрунтоване рішення про відмову в задоволенні її позовних вимог.

Додатково вказала, що ввважає показання відповідачів, які надані ними у якості свідків у кримінальному провадження за фактом крадіжки належного позивачеві майна, є припущенням і неправдивою інформацією, які порочать ділову репутацію та принижують честь, гідність позивача, оскільки характер показань створює негативне враження і відношення до позивача, формують негативне уявлення у громадян і правоохоронних органах про неї.

Крім того, апеляційний суд, скасувавши рішення суду першої інстанції, відмовив у задоволенні позовних вимог з інших підстав, однак на переконання позивача, їх в рішенні суду апеляційної інстанції не наведено.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу до суду не надходили

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 , витребувано матеріали цивільної справи з Біловодського районного суду Луганської області.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України 23 травня 2018 року справа передана до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Біловодським районним відділом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області (далі - Біловодський РВ ГУМВС України у Луганській області) за повідомленням ОСОБА_1 про те, що 10 квітня 2015 року в період з 10-00 до 18-00 невідомі особи таємно викрали майно з будинку останньої. Проведено перевірку, за результатами якої вказане повідомлення внесено до журналу ЄО № 449 від 24 квітня 2015 року по факту крадіжки та приєднано до ЄРДР № 0000099 від 10 квітня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України. Досудове розслідування триває.

Під час проведення досудового розслідування, внесеного до ЄРДР № 0000099 від 10 квітня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України, у якості свідків були допитані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У вказаних показаннях відповідачі зазначили, що від місцевих мешканців села їм стало відомо про те, що перед своїм від`їздом ОСОБА_1 телевізор і тюнер, які нібито були у неї викрадені, передала іншій особі.

Зазначені відомості позивач вважає недостовірними, які на її переконання, принизили її честь, гідність, а також зашкодили її діловій репутації, у зв`язку з чим вона просила визнати цю інформацію такою, що не відповідає дійсності, зобов`язати відповідачів спростувати цю інформацію шляхом надання правдивих показів, а також вимагає від них відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі, гідності та ділової репутації особи, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації розуміється: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча ю одній особі. Поширення інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної чи юридичної особи.

Проте не може вважатись поширенням інформації, як обов`язковий елемент юридичного складу правопорушення, повідомлення інформації особою під час її допиту як свідка у кримінальній справі, оскільки законодавством встановлений інший вид юридичної відповідальності для такої особи у випадку надання нею завідомо неправдивих показань, про що свідок попереджається у встановленому законом порядку.

Встановивши, що оспорену ОСОБА_1 інформацію відповідачі надали слідчому під час допиту їх як свідків у кримінальному провадженні, що не вважається поширенням інформації в розумінні статті 277 ЦК України, та за відсутності доказів того, що вони навмисно надали такі відомості з метою її опорочення, приниження, апеляційний суд правильно відмовив в позові, скасувавши рішення суду першої інстанції, яким було відмовлено в позові через недоведеність позовних вимог, що є неправильним.

Апеляційний суд також дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди, завданої відповідачами внаслідок розповсюдження неправдивої інформації, у зв`язку з приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації, оскільки вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про захист честі, гідності та ділової репутації, у задоволенні яких відмовлено.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції, ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм матеріального права та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК Українивиходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами частини третьої статті 401 ЦПК Українипередбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскарженого рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Луганської області від 06 вересня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель