ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2437/19 Справа № 205/2422/18 Суддя у 1-й інстанції - Мовчан Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 18 жовтня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2017 року ОСОБА_2 (далі - Відповідач) було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 1 360 (одна тисяча триста шістдесят) грн. 00 коп. Також, було вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди - 1 820 (одна тисяча вісімсот двадцять) грн. 35 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп., в іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Даний вирок було скасовано ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.03.2018 року в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Оскільки, в результаті неправомірних та винних дій відповідача позивачу було заподіяно фізичної шкоди, то остання для поновлення свого особистого немайнового права на життя та здоров'я, понесла витрати на придбання медикаментів, лікарських засобів та матеріалів медичного призначення для лікування здоров'я у розмірі 1 820 (одна тисяча вісімсот двадцять) грн. 35 коп. Окрім фізичної та матеріальної шкоди, неправомірними суспільно - небезпечними діями відповідача також були заподіяні позивачу психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань позивача, характеру її немайнових втрат, на думку позивача становить 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп.

Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її, ОСОБА_1, користь суму матеріальної шкоди у розмірі 1 820 (одна тисяча вісімсот двадцять) грн. 35 коп., моральної шкоди у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп.

Рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 18 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 завдану майнову шкоду, вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України у розмірі 1 469 (одна тисяча чотириста шістдесят дев'ять) грн. 17 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 завдану моральну шкоду, вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України у розмірі 3 500 (три тисячі п'ятсот) грн. 00 коп.

У задоволені решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 1 500 (одна тисяча п'ятсот) грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1)пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відшкодування моральної шкоди та витрат на правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Судом при дослідженні матеріалів справи, встановлено, вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 1 360 (одна тисяча триста шістдесят) грн. 00 коп. Також, було вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди - 1 820 (одна тисяча вісімсот двадцять) грн. 35 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп., в іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.03.2018 року вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2017 року скасовано в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в іншій частині залишено без змін (а.с. 1).

Як вбачається із матеріалів справи, 21.07.2016 року, приблизно 09 год. 30 хв. знаходячись на подвір'ї домоволодіння АДРЕСА_3, між відповідачем та позивачем виникла сварка на ґрунті особистих неприязних стосунків, яка перейшла в штовханину, під час якої у відповідача виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень позивачу. Діючи умисно відповідач взяв ніж в свою ліву руку та наніс один удар на відмах в поперекову область зліва ОСОБА_1, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді: колото- різаного поранення в поперековій області ліворуч, яке розпочинається раною в поперековій області ліворуч, переходить в раньовий канал, який йде у напрямку зліва направо та ззаду наперед та сліпо закінчується в проекції 9-го ребра на глибині 11 см, які за своїм характером відносяться до категорії легких, та таких, що зумовили короткочасний розлад здоров'я. Одразу, після заподіяння відповідачем тілесних ушкоджень, вона на автомобілі свого сина направилась до місцевої лікарні с. Таромське, звідки її направили до лікарні швидкої допомоги м. Дніпропетровська, де вона отримала першу допомогу, після чого, за порадою знайомого лікаря- хірурга, направилась до КЗ ДМЛ ШМД ДОР м. Дніпродзержинська, де її і прооперували. В період з 21.07.2016 року по 23.07.2016 року позивач перебувала на лікуванні в стаціонарному відділені вищевказаної лікарні.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував всі обставини справи при вирішення розміру моральної шкоди, колегія суддів приймає до уваги, зважаючи на наступне.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів такого захисту, відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним Кодексом і відповідними законами України.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, враховував характер вчиненого правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, вину відповідача, а також інші обставини, які мають істотне значення.

Однак, саме виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, надавши оцінку зібраним у справі доказам, які свідчать про характер, обсяг і тривалість страждань, яких зазнала позивачка у справі у зв'язку із діями відповідача, враховуючи її вік та особисте відношення до спірних відносин, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо розміру моральної шкоди стягнутої на користь позивачки та вважає, що розмір моральної шкоди має бути більший ніж 3500,00 грн. А тому, рішення суду в частині розміру відшкодування моральної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн.

Крім того, відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі- Закону) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Із матеріалів справи вбачається, що 08 листопада 2016 року між позивачем та адвокатом Піддубним Сергієм Анатолійовичем укладено Договір № 35/17 про надання адвокатських послуг (а.с. 16).

За умовами цього договору адвокат бере на себе зобов'язання, у тому числі, надавати клієнту правову допомогу у вигляді консультацій та представництва інтересів в судах загальної юрисдикції, за що клієнт зобов'язується сплатити адвокату гонорар у розмірі та на умовах визначених договором (а.с. 16).

Додатковою угодою від 18 вересня 2017 року до договору про надання правової допомоги 35/16 від 08 листопада 2016 року сторони виклали Розділ 4 Договору. Порядок оплати послуг та витрат адвоката. 4.1. Послуги Адвоката оплачуються передоплатою (авансування) у вигляді гонорару в готівковій формі. Порядок розрахунку гонорару- у вигляді фіксованої оплати. 4.2. Розмір гонорару за цим Договором зазначений 12 000 грн. (а.с. 89).

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано Акт приймання-передачі наданих послуг7 №1 (а.с.88) та розписку про отримання адвокатом грошових коштів в сумі 12 000 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп. в якості гонорару від клієнта (а.с. 13).

Колегією встановлено, що адвокатом Піддубним С.А. надавалась правова допомога ОСОБА_1 у кримінальному провадженні, як потерпілій та цивільному позивачу. Однак, суду не надано доказів розмежування послуг адвоката та розрахунку витрат у кримінальному та цивільному провадженні. Доказів того, що позивачем дійсно було витрачено 12 000 грн. суду не надано.

Проте, ні суду першої, ні апеляційної інстанції не надано доказів, які б підтверджували обґрунтовану кількість витрачених годин на надання такої правничої допомоги у вказаному вигляді.

Договір про надання правничої допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг не містять даних щодо конкретної вартості кожної з наданих послуг. Крім того, не надано документів, які свідчать про оплату гонорару (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Тобто, витрати на правову допомогу мають бути документально підтвердженими та доведеними. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкрдування таких витрат.

Тому, зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими та не доведеними, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Враховуючи складність справи та дійсно виконані роботи, у тому числі і участь адвоката при розгляді справи у кримінальному провадженні, принципи співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо витрат на правничу допомогу та стягнув з відповідача на користь позивача 1 500,00 грн. понесених судових витрат, пов'язаних з наданням правничої допомоги при розгляді справи в суді.

А тому рішення суду першої інстанції у цій частині підлягає залишенню без змін.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Отже, колегія дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду в частині витрат на відшкодування моральної шкоди з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

В іншій оскаржуваній частині рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 18 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 18 жовтня 2018 року в частині відшкодування моральної шкоди - скасувати та ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2) витрати на відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 (п'ять тисяч) грн.

В іншій частині рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 18 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко