Ухвала

14 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 263/3237/15-ц

провадження № 61-48158 ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 01 листопада 2018 року за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції про визначення заборгованості зі сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року ОСОБА_1 (ОСОБА_1) звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила визначити розмір заборгованості по сплаті аліментів за період з 01 січня 2001 року по 23 серпня 2012 року, який за різними довідками відповідача становив від 34 662,91 грн до 45 501,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Донецької області від 09 лютого 2018 року рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визначено розмір заборгованості по сплаті аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини до досягнення повноліття у розмірі 13 183,07 грн.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 подала заяву, у якій просила ухвалити додаткове рішення з визначенням розміру заборгованості помісячно.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 01 листопада 2018 року у задоволенні заявиОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

У грудні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалута направити справу на новий апеляційний розгляд.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, враховуючи наступне.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у цій справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762*100=176 200), встановленого станом на 1 січня 2018 року.

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

При цьому касаційна скарга не містить мотивів про те, що оскаржуване судове рішення підпадає принаймні під один із випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 01 листопада 2018 року за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції про визначення заборгованості зі сплати аліментів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслатизаявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь