Провадження № 2/521/387/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2019 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Кіліян О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_1 Управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_2 з позовом до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_1 Управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, та просить суд, стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з казначейського рахунку ОСОБА_1 управління Державної казначейської служби України в Одеській області, призначеного для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень, на користь ОСОБА_2 2470,16 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2014 року, що набрало законної сили 18 березня 2015 року, позовну заяву ОСОБА_2 щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача суми у розмірі 2226,56 грн. та судового збору у розмірі 243,60 грн., а загалом у розмірі 2470,16 грн. було задоволено. Рішення сторонами не оскаржувалось, яке звернуто до примусового виконання та на теперішній час боржником не виконано. 24.04.2015р. позивачем було подану заяву щодо здійснення попереднього розгляду документів, винесення відповідного рішення по виконавчому провадженню та з проханням письмово повідомите його про результати розгляду цієї заяви, проте ніяких відповідей він не отримав. Лише через неодноразові звернення по засобам звязку йому стало відомо, що 29.04.2015 державним виконавцем першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області було відкрите виконавче провадження № 47409270 щодо виконання відповідного рішення суду. Проте, крім винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчою службою з 29.04.2015р., в порядку визначеному Законом України "Про виконавче провадження", будь-яких дій не здійснювалося. Також зазначає, що він неодноразово засобам зв'язку письмово звертався до виконавчої служби щодо належного здійснення дій за виконавчим провадженням, 11.08.2016р. звертався до відповідача з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, які для ознайомлення були надані лише після подання повторної заяви від 23.08.2017р.. За результатами ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження стало відомо, що виконавчою службою не здійснено жодних дій направлених на виконання рішення, навіть після направлення вищенаведених заяв. Зазначене вказує про не вчинення відповідачем в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження» дій направлених на виконання рішення суду, що дає йому право вимагати у відповідача відшкодування моральної шкоди. Дані обставини стали причиною звернення до суду з відповідним позовом.

Позивач в судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Інші учасники справи в судове засідання не зявилися, повідомлялися заздалегідь належним чином, причини неявки не повідомляли, із заявами, клопотаннями до суду не зверталися, також не надали відзиву та доказів щодо заявлених позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та перевіривши обставини справи письмовими доказами в їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20.11.2014р. позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяною ДТП задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 1226,53 грн., моральну шкоду в розмірі 1000 грн., та судові витрати в розмірі 243,60 грн. (а.с. 6-7)

Вищезазначене рішення суду набрало законної сили 18.03.2015р. (а.с. 7)

З матеріалів справи вбачається, що 24.04.2015р. позивачем до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області було подану заява щодо здійснення попереднього розгляду документів, винесення відповідного рішення по виконавчому провадженню та з проханням письмово повідомлення про результати розгляду цієї заяви, проте ніяких відповідей ОСОБА_2 не отримав. (а.с.8)

Після цього, позивач 13.10.2015р.,17.08.2016р. звертався до Малиновського ВДВС із заявами, в яких проси повідомити його про прийняті по виконавчому провадженню №47409270 рішення в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження (а.с.9,10)

В результаті неодноразових звернень позивачу стало відомо, що 29.04.2015 державним виконавцем першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області було відкрите виконавче провадження № 47409270 щодо виконання рішення.

Проте, крім винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем не виконувалося.

Крім того, позивач 11.08.2016р. звертався до Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, які для ознайомлення були надані лише після подання повторної заяви від 23.08.2017р..

За результатами ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження позивачу стало відомо, що державним виконавцем не здійснено жодних дій направлених на виконання рішення, навіть після направлення вищенаведених заяв.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

На вимогу ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд визначає враховуючи характер правопорушення, за оцінкою обставин справи за своїм внутрішнім переконанням, враховуючи глибину та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо).

Відповідно до положень ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження» збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Проте, відповідно до ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цієї особи.

При цьому при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це прямо передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок Держави), то поряд із відповідним державним органом відповідачем виступає відповідний орган Державної казначейської служби України. Дана позиція узгоджується з позицією, викладеною в постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України Державне казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконного прийняття рішення, дій чи бездіяльності органів державної влади, а також їх посадових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою у порядку встановленому законом.

Згідно з Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим Указом Президента України № 460/2011 від 13.04.2011, Державна казначейська служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністерство фінансів України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, та зважаючи на відсутність заперечень із сторони відповідачів.

Керуючись ст.ст. 76-78, 83, 141, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_1 Управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ) за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований: 65114, АДРЕСА_1) відшкодування моральної шкоди в розмірі 2470 (дві тисячі чотириста сімдесят) грн. 16 коп., шляхом безспірного списання цих сум з відповідного казначейського рахунку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду виготовлено 31 січня 2019 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН