Справа № 301/2218/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" лютого 2019 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В особі головуючої судді Даруда І.А.

при секретарі Сатін Н.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків шляхом стягнення грошової компенсації за не отримане особисте майно,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування збитків шляхом стягнення грошової компенсації за не отримане особисте майно.

Свої вимоги мотивував тим, що Рішеннями Іршавського районного суду від 25 квітня 2013 року та апеляційного суду Закарпатської області від 6 вересня 2013 року за його позовом до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя, за ним визнано право власності на : 1/2 частину земельної ділянки в с.Кушниця, по вул. Центральній , 50, автомобіль «Фольцваген-Транспортер» та будівельні матеріали: 27, 4 мЗ лісу хвойного будівельного вартістю 17231 грн., цеглу вартістю 101500 грн., пісок вартістю 16745 грн., 27, 3 мЗ лісу хвойного будівельного вартістю 17230 грн. Це майно було описане та арештовано на підставі ухвали Іршавського районного суду про забезпечення позову від 26.06.2012 року по цивільній справі № 705/164/12 за адресами: с.Кушниця, вул.Лужок, 18 та с.Кушниця, вул. Центральна, 50, відповідно до актів опису й арешту майна від 19.07.2012 року: цегла- 65000 шт., цегла- 12000 шт., будівельний пісок- 17 куб м., ліс хвойний 11, 413 м.куб.

Відповідач ОСОБА_3 відмовилась передати будівельні матеріали, належні позивачу відповідно до рішень Іршавського районного суду від 25 квітня 2013 року та апеляційного суду Закарпатської області від 6 вересня 2013 року. В зв»язку з чим, він звернувся до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Рішенням Іршавського районного суду від 31 березня 2015 року його позов задоволено, витребувано з чужого незаконного володіння та зобов»язано ОСОБА_3 передати на його користь будівельні матеріали: 27, 4 м3 лісу хвойного будівельного вартістю 17231 грн., цеглу вартістю 101500 грн., пісок вартістю 16745 грн., 27, 3 м3 лісу хвойного будівельного вартістю 17230 грн.

Виконавчий лист № 301/2453/14-ц, виданий Іршавським районним судом 24.06.2015 року перебував на виконанні відділу державної виконавчої служби Іршавського районного управління юстиції. Згідно актів державного виконавця від 17.08.2015 року 18.08.2015 року державним виконавцем йому передано будівельні матеріали: цеглу будівельну в кількості 151,36 м.куб., 14,4 м.куб. лісу хвойного будівельного та 11,43 м.куб. піску. Інше майно , яке було зазначене у виконавчому документі йому не передано у зв»язку з його відсутністю. Вищенаведене стверджується постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві , винесеної старшим державним виконавцем Король І.І. ВДВС Іршавського РУЮ від 05.11.2015 року, згідно якої виконавець керуючись п.6 ч.1ст.47,ст.50 ЗУ України «Про виконавче провадження», повернув йому виконавчий лист № 301/2453/14-ц від 24.06.2015 року.

У 2018 році він знову звернувся до Іршавського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатскій області щодо виконання рішення Іршавського районного суду від 31.03.2015 року. Відповідно до акту державного виконавця від 11 вересня 2018 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 301/2453/14-ц від 24.06.2015 року встановлено, з виїздом за адресою : с.Кушниця, вул. Центральна, 50, що згідно актів державного виконавця від 01.08.2015 року , 18.08.2015 року, 25.08.2015 року , державним виконавцем було частково вилучено майно, що зазначене в цих актах. Іншого майна , зазначеного у виконавчому документі , а саме 40,3 м.куб. лісу хвойного будівельного та цегли будівельної за адресою : с.Кушниця, вул. Центральна, 50 та Центральна, 50 «а» не виявлено.

Постановою державного виконавця від 20 вересня 2018 року виконавчий лист № 301/2453/14-ц виданий 24.06.2015 року повернуто позивачу ОСОБА_2на підставі п. 6 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він повинен передати стягувачу в натурі).

Крім того, згідно ухвали Іршавського районного суду від 20 лютого 2018 року у справі № 301,2453/ 14-ц, відповідно до актів державного виконавця від 17 серпня 2015 року , від 18 серпня 2015 року, від 25 серпня 2015 року у боржника ОСОБА_3 старшим державним виконавцем вилучено частину будівельного матеріалу, а частина не була виявлена та не передана, а саме: 40,3 мЗ лісу хвойного та 24250 шт. цегли .

Поскільки у відповідачки ОСОБА_3 не виявлено частину будівельного матеріалу, який зазначений у рішенні Іршавського районного суду від 31 березня 2015 року, стягненню підлягає сума 271 444 грн. : 1) 179 536,5 грн.-вартість 40,3 мЗ лісу хвойного - з розрахунку : ( 27,3 мЗ + 27,4 мЗ) - 14, 4 мЗ = 40,3 мЗх 4455 грн. Розрахунок проведено згідно рахунка-фактури станом на 04.10.2018 року.

2) 91907,5 грн.- вартість 24 250 шт. цегли- з розрахунку 101500 грн. -вартість 75 0,00 шт.цегли ( станом на винесення рішення суду від 25 квітня 2013 року) . Згідно актів державного виконавця від 17 серпня 2015 року, 18 серпня 2015 року, 25 серпня 2015 року мені передано цеглу в кількості 50750 шт. 75000шт.-50750 шт = 24 250шт. х 3,79 = 91907,5грн. Розрахунок проведено згідно рахунка-фактури станом на 04.10.2018 року.

Тому просить суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь збитки (грошову компенсацію за не отримане особисте майно) в розмірі 271 444 (двісті сімдесят одну тисячу чотириста сорок чотири) грн. та судові витрати в розмірі 2714 гривень.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить такий задовільнити , тому справа розглянулася на підставі ст. 223 ЦПК України в його відсутність.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовну заяву підтримала повністю , просить таку задовільнити , посилаючись на обставини викладені у позові .

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи , тому справа розглянулася на підставі ст. 223 ЦПК України в її відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, тому справа розглянулася на підставі ст. 223 ЦПК України в його відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просить суд відмовити у позові , посилаючись на обставини викладені у відзиві , тому справа розглянулася на підставі ст. 223 ЦПК України в його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

В суді належними доказами встановлено , що рішеннями Іршавського районного суду від 25 квітня 2013 року та апеляційного суду Закарпатської області від 6 вересня 2013 року за моїм позовом до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя, за позивачем визнано право власності на : 1/2 частину земельної ділянки в с.Кушниця, по вул. Центральній , 50, автомобіль «Фольцваген-Транспортер» та будівельні матеріали: 27, 4 мЗ лісу хвойного будівельного вартістю 17231 грн., цеглу вартістю 101500 грн., пісок вартістю 16745 грн., 27, 3 мЗ лісу хвойного будівельного вартістю 17230 грн. Це майно було описане та арештовано на підставі ухвали Іршавського районного суду про забезпечення позову від 26.06.2012 року по цивільній справі № 705/164/12 за адресами: с.Кушниця, вул.Лужок, 18 та с.Кушниця, вул. Центральна, 50, відповідно до актів опису й арешту майна від 19.07.2012 року: цегла- 65000 шт., цегла- 12000 шт., будівельний пісок- 17 куб м., ліс хвойний 11, 413 м.куб.

Відповідач ОСОБА_3 відмовилась передати позивачу ОСОБА_2 будівельні матеріали, належні йому відповідно до рішень Іршавського районного суду від 25 квітня 2013 року та апеляційного суду Закарпатської області від 6 вересня 2013 року. В зв»язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Рішенням Іршавського районного суду від 31 березня 2015 року його позов задоволено, витребувано з чужого незаконного володіння та зобов»язано ОСОБА_3 передати на користь позивача будівельні матеріали: 27, 4 м3 лісу хвойного будівельного вартістю 17231 грн., цеглу вартістю 101500 грн., пісок вартістю 16745 грн., 27, 3 мЗ лісу хвойного будівельного вартістю 17230 грн.

Виконавчий лист № 301/2453/14-ц, виданий Іршавським районним судом 24.06.2015 року перебував на виконанні відділу державної виконавчої служби Іршавського районного управління юстиції. Згідно актів державного виконавця від 17.08.2015 року 18.08.2015 року державним виконавцем позивачу передано будівельні матеріали: цеглу будівельну в кількості 151,36 м.куб., 14,4 м.куб. лісу хвойного будівельного та 11,43 м.куб. піску. Інше майно , яке було зазначене у виконавчому документі позивачу не передано у зв»язку з його відсутністю. Вищенаведене стверджується постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві , винесеної старшим державним виконавцем Король І.І. ВДВС Іршавського РУЮ від 05.11.2015 року, згідно якої виконавець керуючись п.6 ч.1ст.47,ст.50 ЗУ України «Про виконавче провадження», повернув позивачу виконавчий лист № 301/2453/14-ц від 24.06.2015 року.

У 2018 році позивач знову звернувся до Іршавського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатскій області щодо виконання рішення Іршавського районного суду від 31.03.2015 року. Відповідно до акту державного виконавця від 11 вересня 2018 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 301/2453/14-ц від 24.06.2015 року встановлено, з виїздом за адресою : с.Кушниця, вул. Центральна, 50, що згідно актів державного виконавця від 01.08.2015 року , 18.08.2015 року, 25.08.2015 року , державним виконавцем було вилучено майно, що зазначене в цих актах. Іншого майна , зазначеного у виконавчому документі , а саме 40,3 м.куб. лісу хвойного будівельного та цегли будівельної за адресою : с.Кушниця, вул. Центральна, 50 та Центральна, 50 «а» не виявлено. '

Постановою державного виконавця від 20 вересня 2018 року виконавчий лист № 301/2453/14-ц виданий 24.06.2015 року повернуто позивачу на підставі п. 6 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він повинен передати стягувачу в натурі).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, судовими рішеннями Іршавського районного суду від 25 квітня 2013 року та апеляційного суду Закарпатської області від 6 вересня 2013 року, які набрали законної сили; за позивачем визнано право власності на будівельні матеріали, а тому в розумінні положень ч. 5 ст. 11 ЦК України у позивача виникло право власності на майно за рішенням суду. При цьому відповідно до положень ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Обставини перебування майна, вартість якого позивач просить стягнути, у відповідачки ОСОБА_3 , підтверджуються ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 26 червня 2012 року, адже саме на зазначене майно накладено арешт яке перебувало на зберіганні у ОСОБА_3 та актомами державного виконавця від 17 серпня 2015 року, 18 серпня 2015 року про опис і арешт такого майна.

Обставини не передання майна належного позивачеві на підставі рішення суду відповідачкою встановлені рішенням суду від 31 березня 2015 року, та зазначеним рішенням майно витребувано у ОСОБА_6 та передано позивачеві. Наразі, в примусовому порядку зазначене судове рішення не виконане у зв»язку із відсутністю у боржника визначене виконавчим документом майно, яке він повинен передати стягувану в натурі, що підтверджується письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи.

За наведених обставин суд вбачає порушення прав позивача, адже останній позбавлений можливості володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном.

Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач обрав такий спосіб захисту порушеного права, як відшкодування збитків, шляхом стягнення грошової компенсації за належне йому майно, при цьому, надаючи правове обґрунтування обраному способу захисту, посилається на положення ст. 1166 ЦК України щодо відшкодування шкоди.

Судом встановлена обставина неможливості виконання рішення суду від 31 березня 2015 року, адже індивідуально визначене майно не може бути передано ОСОБА_2 у зв»язку з відсутністю останнього у відповідачів.

У пункті 7.1.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" роз'яснено, що під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті. Звернення стягнення на кошти за відсутності у боржника майна здійснюється у випадку, коли стягувачу присуджено майно, визначене родовими ознаками. За відсутності індивідуально визначеного майна, присудженого позивачу (за результатами розгляду віндикаційного позову), зміна способу виконання рішення шляхом звернення на кошти неможлива, оскільки в такому разі захист порушеного права власника майна повинен здійснюватися шляхом подання позову про стягнення збитків у вигляді вартості майна та доходів, які власник міг би одержати за весь час володіння таким майном. Аналогічна правова позиція викладена і в у постанові Судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 25 листопада 2015 № 6-1829цс15.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Отже, порушене право позивача має бути захищене шляхом стягнення збитків на його користь.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Враховуючи, що в судом встановлено неможливість повернути майно позивачеві в натурі, останньому слід відшкодувати його вартість відповідно до вищенаведених положень цивільного законодавства.. Стягненню підлягає сума 271 444 грн. : 1) 179 536,5 грн.-вартість 40,3 мЗ лісу хвойного - з розрахунку : ( 27,3 мЗ + 27,4 мЗ) - 14, 4 мЗ = 40,3 мЗх 4455 грн. Розрахунок проведено згідно рахунка-фактури станом на 04.10.2018 року.

2) 91907,5 грн.- вартість 24 250 шт. цегли- з розрахунку 101500 грн. -вартість 75 0,00 шт.цегли ( станом на винесення рішення суду від 25 квітня 2013 року) . Згідно актів державного виконавця від 17 серпня 2015 року, 18 серпня 2015 року, 25 серпня 2015 року мені передано цеглу в кількості 50750 шт. 75000шт.-50750 шт = 24 250шт. х 3,79 = 91907,5грн. Розрахунок проведено згідно рахунка-фактури станом на 04.10.2018 року.

При цьому позивач просить стягнути компенсацію в розмірі 271444 грн., а тому стягненню підлягає саме сума 271444 грн., адже інших доказів щодо вартості майна сторонами суду не надано.

Підставою для стягнення збитків, у даному випадку, є неможливість виконання рішення суду від 31 березня 2015 року у спосіб визначений останнім, а саме шляхом витребування та передачі майна визначеного індивідуальними ознаками позивачеві.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, а саме по 2714 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22 ЦК України, ст. ст. 5, 13, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 збитки (грошову компенсацію за не отримане особисте майно) в розмірі 271 444 (двісті сімдесят одну тисячу чотириста сорок чотири) грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2714 ,00 гривень (дві тисячі сімсот чотирнадцять гривень ) .

На рішення може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя : Даруда І.А.