П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 752/18714/14-ц

Номер провадження 22-ц/824/16150/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В. В., Шахова О.В.

за участю секретаря судового засідання - Якушко Т.А.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 26 лютого 2019 року, постановлену під головуванням судді Мазур Ю. Ю., у справі за скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ванжи Олександра Володимировича,

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва зі скаргою, у якій просив визнати бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ванжи Олександра Володимировича неправомірною, що полягає у незнятті арештів у виконавчому провадженні № 48653660, які зареєстровані у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 15488942 та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 11068575; зобов`язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ванжу Олександра Володимировича вчинити дії щодо зняття арештів з рухомого та нерухомого майна у виконавчому провадженні № 48653660, вилучення обтяження, накладеного у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, зареєстрованого за № 15488942, дата та час реєстрації - 07 вересня 2015 року, 15:05:04 та обтяження, накладеного у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зареєстрованого за № 11068575, дата та час реєстрації - 08 вересня 2015 року, 15:42:26.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 26 лютого 2019 року скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ванжи Олександра Володимировича залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду, 20 серпня 2019 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невідповідність оскаржуваного судового рішення нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, просив скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 26 лютого 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 27 травня 2016 року головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Ванжою О. В. винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу у виконавчому провадженні № 48653660, однак в супереч вимогам ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» не знято арешти, накладені у процесі виконання виконавчих дій, чим порушено права та законні інтереси боржника.

Скаржник зазначає, що 14 лютого 2019 року, після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, йому стало відомо про ухвалення державним виконавцем всіх процесуальних рішень, зокрема, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Враховуючи вищенаведене, та те, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи, строк на оскарження рішень спливає лише 24 лютого 2019 року.

Боржник ОСОБА_2 не отримував жодних процесуальних документів за адресою своєї реєстрації та проживання.

Крім того, оскаржувана ухвала була постановлена судом без повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду скарги, у зв`язку з чим боржника позбавлено права брати участь у судовому засіданні, надавати докази й пояснення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року поновлено процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

ОСОБА_2 чи його представник та головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ванжа О. В. до суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом направлення судових-повісток повідомлення рекомендованою кореспонденцією з огляду на, що колегія суддів вважала за можливе розпочати та завершити розгляд справи за відсутності учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ванжи Олександра Володимировича, суд першої інстанції виходив з того, що стороною боржника не належним чином доведено, що останньому не було відомо про наявність всіх виконавчих дій межах виконавчого провадження № 48653660 до моменту звернення до суду з даною скаргою.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішень, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України встановлені строки для звернення зі скаргою, а саме скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Статтею 126 ЦПК України передбачені наслідки пропущення процесуальних строків, зокрема право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Так, заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 28 січня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором № СL-313/132/2008 у розмірі 2 846 381 грн. 90 коп., суму заборгованості за кредитним договором № СL-313/039/2008 у розмірі 1 315 354 грн. 47 коп., суму заборгованості за кредитним договором № 001/10852/08 у розмірі 21 031 грн. 12 коп., а всього - 4 182 767 грн. 49 коп. На виконання вищевказаного рішення судом першої інстанції було видано виконавчі листи та постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Ванжою О. В. від 07 вересня 2015 року відкрито виконавче провадження № 48653660.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження, що боржника було повідомлено про відкриття виконавчого провадження та ухвалення в його межах інших процесуальних рішень.

Враховуючи вищенаведене, суд має виходити з того, що процесуальний строк на оскарження бездіяльності державного виконавця має обчислюватись з 14 лютого 2019 року - дати ознайомлення боржника з матеріалами виконавчого провадження, а тому висновок суду першої інстанції щодо пропуску десятиденного строку на звернення зі скаргою є помилковим.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа «Вайт і Кеннеді проти Німеччини» (пункт 67), «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» (пункт 45).

Таким чином, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції безпідставно обмежив скаржника в доступі до правосуддя, у праві, яке гарантовано законодавством як на національному, так і на міжнародному рівні.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи, що постановлену судом ухвалу про залишення скарги без розгляду не можна назвати законною та обґрунтованою, суд діяв з порушенням норм процесуального права, наявні підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367-368, 369, 371, 374, 379, 381-384, 389-390 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 26 лютого 2019 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О. В. Шахова