Постанова

Іменем України

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 320/9379/15-ц

провадження № 61-6939св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 червня 2016 року в складі судді Пономаренко Л. Е. та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 13 жовтня 2016 року в складі колегії суддів: Маловічко С. В., Кочеткової І. В., Пільщик Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позовна заява мотивована тим, що в 2008 році за кредитні кошти, отримані за кредитним договором № 199-0111004/ФКВ-08, укладеним між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк»), ним був придбаний автомобіль Mitsubishi Pajero (колір чорний, рік випуску 2008, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_4), який був переданий в заставу банку на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором.

Транспортний засіб поставлений на облік із номерами НОМЕР_2, йому видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 26 березня 2008 року серії НОМЕР_5.

Під час дії кредитного договору та договору застави автомобіль вибув з його володіння поза його волею, як він вважав, ймовірно через шахрайські дії відповідача ОСОБА_5

З відповіді Мелітопольського МРЕВ ДАІ від 15 липня 2014 року він дізнався про те, що його автомобіль 29 січня 2014 року знятий з обліку для реалізації, а в подальшому був проданий. Він подав до правоохоронних органів заяву про злочин, за якою було порушено кримінальне провадження та внесено відомості до ЄРДР, в межах якого його зниклий автомобіль визнано речовим доказом та з'ясовано, що автомобіль зареєстрований за відповідачем ОСОБА_6

Посилаючись на те, що автомобіль вибув з його володіння без його волевиявлення, його право власності на цей автомобіль не визнається відповідачем ОСОБА_6, який на сьогодні зареєстрований власником автомобіля, ОСОБА_4 просив визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Mitsubishi Pajero, укладений 29 січня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, визнати за ним право власності на цей автомобіль, витребувати у ОСОБА_6 на його користь автомобіль Mitsubishi Pajero.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 червня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на автомобіль Mitsubishi Pajero, кольору чорного, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2008, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_4.

Витребувано у ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 автомобіль Mitsubishi Pajero, кольору чорного, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2008, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_4.

У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що довіреностей, виданих 17 березня 2013 року від імені ОСОБА_4 на право розпорядження його автомобілем ОСОБА_7 та довіреності в порядку передоручення ОСОБА_7 права розпорядження спірним автомобілем ОСОБА_8 нотаріус не видавав і не посвідчував. Крім того, на час зняття спірного автомобіля з обліку він перебував у заставі, кредит позивачем погашено не було, отримання відомостей про виключення автомобіля з реєстру обтяжень та зняття його з обліку для подальшої реалізації відбулись на підставі недостовірних даних, сфальшованих «договору кредиту та забезпечення» та довіреностей.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 13 жовтня 2016 року рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 червня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін та надав їм належну правову оцінку.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалені в справі судові рішення скасувати, справу передати до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 як потерпілий в кримінальному провадженні пояснював, що надав право керування автомобілем ОСОБА_5, отже, висновки судів не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не відповідають обставинам справи.

У березні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу відхилити, ухвалені в справі судові рішення залишити без змін.

У лютому 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Суд установив, що 29 вересня 2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» (в подальшому кредитор був змінений на Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 199-0111004/ФКВ-08, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримав кредит на придбання автотранспортного засобу Mitsubishi Pajero, реєстраційний номер НОМЕР_2, колір чорний, рік випуску 2008, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_4.

Автомобіль був придбаний на ім'я ОСОБА_9, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 26 березня 2008 року № 100720. На автомобіль накладена заборона на його відчуження як на предмет застави, про що внесено запис до Реєстру обтяжень та особливу відмітку до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Як зазначав позивач, він в період чинності кредитного договору передав в управління спірний автомобіль відповідачу ОСОБА_5, а останнім, як він вважає, і здійснено незаконне, без його згоди та волевиявлення, відчуження автомобіля, який перебував в заставі банку.

Зважаючи на це, позивач звернувся до Мелітопольського міського відділу УМВС України в Запорізькій області про внесення до ЄРДР інформації про злочин. Це правопорушення (злочин) внесено до ЄРДР за № 0004600 за ознаками, передбаченими частиною першою статті 190 КК України, та в межах цього кримінального провадження автомобіль позивача був виявлений за адресою: АДРЕСА_1, а також встановлено, що на цей час автомобіль зареєстрований за ОСОБА_6 за реєстраційним номером НОМЕР_1.

Постановою слідчого СВ Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області від 09 вересня 2015 року визнано автомобіль Mitsubishi Pajero, державний номерний знак НОМЕР_1, речовим доказом та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4

У процесі розгляду цієї справи для з'ясування обставин вибуття автомобіля з володіння позивача ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 лютого 2016 року за клопотанням сторони позивача витребувано копії матеріалів з кримінального провадження № 0004600, витребувано інформацію від приватного нотаріуса Броварського міського нотаріального округу Київської області Грищенко В. В., інформацію про підстави виникнення права власності на автомобіль у ОСОБА_6

Із зібраних копій документів вбачається, що 17 жовтня 2013 року ОСОБА_7, діючи від імені ОСОБА_4 за довіреністю, посвідченою 17 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Броварівського міського нотаріального округу Київської області за реєстровим № 1779, в порядку передоручення уповноважила ОСОБА_8 розпоряджатись належним ОСОБА_4 автомобілем Mitsubishi Pajero, державний номерний знак НОМЕР_2, зокрема, зняти його з реєстраційного обліку та продати.

29 січня 2014 року за заявою № 34638042, наданою ОСОБА_8 від імені ОСОБА_4 на підставі зазначеної довіреності, автомобіль знято з обліку для реалізації. У заяві в розділі «особливі відмітки» зазначено, що кредит погашено, про що надано довідку від 27 грудня 2009 року № 177-12 та вказано, що ОСОБА_8 діє за дорученням від 17 жовтня 2013 року № ВТМ239182.

З доданої до зазначеної заяви довідки начальника відділення (без вказівки якого саме) ТОВ «Укрпромбанк» від 27 грудня 2013 року № 177-12 відомо, що ОСОБА_4 кредит за договором від 29 вересня 2008 року № 2029/08-К, наданий на придбання автомобіля Mitsubishi Pajero, державний номерний знак НОМЕР_2, погашений в повному обсязі 26 вересня 2008 року, тобто раніше, ніж був отриманий.

Також до заяви долучено копію документа під назвою «договір кредиту та забезпечення «№ 2029/08-К», який начебто укладено між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_4 29 вересня 2008 року, зміст якого не містить умови кредитування, а лише регулює забезпечення зобов'язань за договором кредиту № 2029/08-К в сумі 41 350,00 дол. США шляхом передання в заставу автомобіля Mitsubishi Pajero.

Із витребуваної з Мелітопольського районного суду Запорізької області цивільної справи № 320/7998/13-ц вбачається, що ПАТ «ДельтаБанк» як правонаступник ТОВ «Укрпромбанк» зверталося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за справжнім кредитним договором № 199-0111004/ФКВ-08, у цій справі міститься копія цього договору, яка відрізняється від документа під назвою «договір кредиту та забезпечення «№ 2029/08-К».

Отже, з аналізу зазначених документів слідує, що приватним нотаріусом Грищенко В. В. в один день 17 жовтня 2013 року було посвідчено дві довіреності на право розпорядження автомобілем Mitsubishi Pajero, державний номерний знак НОМЕР_2: за реєстровим № 1779, видану ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_7, та за реєстровим № 1781, видану ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_8

Згідно з витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей № 25542171, сформованим приватним нотаріусом Грищенко В. В., 17 жовтня 2013 року нею була посвідчена довіреність, видана ОСОБА_7 на розпорядження автомобілем легковим, державний номерний знак НОМЕР_2, на бланку ВТМ 239182, номер у реєстрі нотаріальних дій 1781, на ім'я ОСОБА_8, в якій не зазначено про марку транспортного засобу та про видачу довіреності в порядку передоручення, що, в свою чергу, спростовує доводи касаційної скарги про достовірність цієї довіреності та підтвердження нею повноважень ОСОБА_8

Згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 37922011, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Я. В. на підставі заяви ОСОБА_4 від 28 січня 2014 року, в реєстрі інформація щодо обтяження автомобіля Mitsubishi Pajero, колір чорний, рік випуску 2008, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_4, номер державної реєстрації НОМЕР_2, відсутня.

Разом з тим наявність цих документів та достовірність зазначених в них відомостей спростовується наступним.

Приватним нотаріусом Грищенко В. В. надана інформацію про те, що вона 17 жовтня 2013 року не посвідчувала довіреності: від імені ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_7 за № 1779 та в порядку передоручення ОСОБА_7 повноважень з розпорядження автомобілем ОСОБА_8 № 1781.

З повідомлень нотаріуса Грищенко В. В. слідує також, що за реєстровим № 1779 було вчинено іншу нотаріальну дію, а за реєстровим № 1781 вона посвідчувала 17 жовтня 2013 року довіреність від імені ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_13 на розпорядження автомобілем Volkswagen, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3.

Отже, приватний нотаріус Грищенко В. В. 17 жовтня 2013 року не посвідчувала жодної довіреності на розпорядження автомобілем Mitsubishi Pajero, державний номерний знак НОМЕР_2.

Таким чином, суд установив, що довіреностей, виданих 17 березня 2013 року від імені ОСОБА_4 на право розпорядження його автомобілем ОСОБА_7, та довіреності в порядку передоручення ОСОБА_7 права розпорядження спірним автомобілем ОСОБА_8 нотаріус не видавала і не посвідчувала.

Зазначене додатково підтверджено відповіддю приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н. В. про те, що нею не посвідчувались фотокопії довіреності від 22 січня 2014 року за реєстровим № 2843, посвідченої приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Грищенко В. В. за реєстровим № 1781 від 17 жовтня 2013 року та 21 січня 2014 року нею не вчинялось жодної нотаріальної дії від імені ОСОБА_7

Крім того, на час зняття спірного автомобіля з обліку він перебував у заставі, кредит позивачем погашено не було, отримання відомостей про виключення автомобіля з реєстру обтяжень та зняття його з обліку для подальшої реалізації відбулись на підставі недостовірних даних, сфальшованих «договір кредиту та забезпечення» та довіреностей.

За таких обставин суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано визнав, що у ОСОБА_4 було відсутнє волевиявлення на відчуження автомобіля Mitsubishi Pajero, державний номерний знак НОМЕР_2. Крім того, таке не було можливим без згоди банку як заставодержателя, оскільки кредит ОСОБА_4 погасив тільки у вересні 2014 року, про що свідчать матеріали справи, тобто після відчуження його автомобіля 14 лютого 2014 року.

Із довідки-рахунку від 14 лютого 2014 року вбачається, що ОСОБА_6 придбав автомобіль Mitsubishi Pajero, а також здійснив його реєстрацію за собою.

На цей час зазначений автомобіль продовжував перебувати у заставі, його продаж здійснено внаслідок незаконних дій невстановлених осіб, які передували продажу: незаконному отриманню витягу про звільнення автомобіля із застави, недостовірній довідці про відсутність боргу за кредитним договором, розпорядження автомобілем за сфальшованими довіреностями, які насправді не видавались нотаріусом. За відсутності волевиявлення ОСОБА_4 на відчуження автомобіля, який правомірно вважав, що за фактом знаходження автомобіля у заставі його відчуження без його згоди та згоди заставодержателя є неможливим.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Захист права особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України.

Суд касаційної інстанції погоджується з ухваленими у справі судовими рішеннями, підстав для їх скасування не вбачає у зв'язку з тим, що суди визнали порушення права позивача як власника автомобіля, який вибув поза його волею та в незаконний спосіб, витребували цей автомобіль у добросовісного набувача ОСОБА_6 на користь позивача відповідно до статті 388 ЦК України із поновленням статусу власника.

Автомобіль перебував у ОСОБА_4 лише на зберіганні, що не може бути підставою для відмови у витребуванні майна, яке належить йому на праві власності.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_4 як потерпілий в кримінальному провадженні пояснював, що надав право керування автомобілем ОСОБА_5 не спростовують висновків суду.

Стаття 388 ЦК України не забороняє власнику витребувати своє майно у випадку, якщо воно вибуло від іншої особи, якій він передав це майно у володіння, але не з їхньої волі.

Крім того, показання процесуальних осіб, здобуті у межах кримінального провадження, не є доказами у цивільній справі, поки викладені в показаннях обставини не будуть встановлені судовим рішенням, ухваленими за наслідками розгляду справи про кримінальне правопорушення, або поки ці процесуальні особи не будуть допитані як свідки у цій цивільній справі.

У процесі розгляду цієї цивільної справи судом за наявними матеріалами не було встановлено будь-яких дій з боку відповідача ОСОБА_5, які б свідчили про його причетність до незаконного відчуження спірного автомобіля, у зв'язку з чим судом було відмовлено у позові до нього.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.

При вирішенні справи суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначили характер правовідносин між сторонами, застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 13 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: С. Ю. Мартєв

В. В.Пророк

І.М. Фаловська

С.П. Штелик