Справа №442/7212/19
Провадження №2/442/1853/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

24 грудня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Хомика А.П.

з участю секретаря Лужецької С.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу у загальному позовному провадженні за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

15.10.2019 позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову покликається на те, що 04.06.2011 року уклав шлюб з відповідачкою. У шлюбі дітей у них немає. Спочатку їхнє сімейне життя складалось добре, однак протягом останніх років шлюбні відносини між ними погіршились. Через несумісність характерів та різні погляди на подружнє життя у них виникали непорозуміння, суперечки. Кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Примирення між ними неможливе. Подальше спільне життя з відповідачкою та збереження шлюбу суперечить його інтересам.

Сторони в судове засідання не з`явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити.

Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце судового засідання, а тому суд визнав її неявку неповажною та розглянув справу у її відсутності.

Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони.

Згідно правил ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи вище викладене, суд ухвалив завершити розгляд справи у відсутності відповідача, за наявними у матеріалах справи доказами.

Оскільки сторони по справі в судове засідання не з`явились то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Беручи до уваги клопотання позивача, а також враховуючи те, що відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому в силу ч.8 ст.178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який 04.06.2011 було зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Верховинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис за №18.

Спільних дітей у сторін немає.

Судом встановлено, що подружнє життя позивача з відповідачем не склалося, за час спільного проживання сторони виявили несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. На даний час позивач прийшов до висновку, що їхній шлюб існує лише формально і зберегти його неможливо, сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.

Згідно ст. 24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства.

Отже, встановивши об`єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату ними почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов`язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім`ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сім`ю у позивача відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу.

Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, ч. 4 ст. 206, 258, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 104 ч. 2, 105 п. 3, 110, 112 СК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 04.06.2011 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Верховинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис за №18.

Прізвище ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишити без змін.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до відповідного Відділу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто, шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 24.12.2019.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 .

Суддя Хомик А.П.