Дата документу 12.02.2019 Справа № 316/674/18
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 316/674/18Головуючий у 1-й інстанції Вільямовська Н.О. Повний текст рішення складено 01.10.2018 року
Пр. № 22-ц/807/573/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на заочне рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 25 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (надалі - ПАТ «НАСК «Оранта») , про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок кримінального правопорушення

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 1-7), в якому просила стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 завдану внаслідок ДТП: матеріальну шкоду в розмірі 18651,84 грн., моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн., витрати на правничу допомогу у сумі 11000,00 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що 15.09.2017 року Енергодарський міський суд у кримінальному провадженні за №0001911 за обвинуваченням ОСОБА_4 в скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, ухвалив звільнити останнього від кримінальної відповідальності у зв'язку з передачею на поруки трудовому колективу ПП «Софт-Техносервіс», а кримінальне провадження - закрити, при цьому цивільний позов потерпілої ОСОБА_2 було залишено без розгляду. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 12.01.2018 року ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 15 вересня 2017 змінено та виключено з мотивувальної і резолютивної частини ухвали вказівку про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальних витрат на залучення експертів, в іншій частині ухвалу суду залишено без змін.

В ухвалі Енергодарського міського суду по справі №316/595/17 від 15.09.2017 року встановлено, що 08 листопада 2016 року, приблизно о 17 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем «ДеоЛанос», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по вул. Курчатова, зі сторони пр. Будівельників у бік вул. Молодіжної в м. Енергодарі, порушив вимоги п.п. 12.2, 18.1, Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, на нерегульованому пішохідному переході скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2, спричинивши їй тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

В ухвалі Енергодарського міського суду по справі №316/595/17 від 15.09.2017 року встановлено, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи №301 від 30 грудня 2016 року ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді ушкодження заднього рогу медіального меніска 2 ступеня лівого колінного суглоба, розтягнення зв'язок лівого гомілковостопного суглоба, закритої черепно-мозкової травма у вигляді струсу головного мозку, забиття м'яких тканин, підшкірної гематоми голови, а також забій м'яких тканин, гематоми, саден лівого ліктьового суглоба, які кваліфіковані як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які не є небезпечними для життя, але спричинили тривалий розлад здоров'я більше ніж на 21 день і утворились від дії тупих предметів, якими могли бути виступаючі деталі легкового автомобіля. В результаті отриманих травм під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 вимушена була тривалий час проходити лікування. Позов ОСОБА_2 у кримінальному провадженні був залишений без розгляду. На стаціонарному лікуванні в Енергодарській СМСЧ №1 вона перебувала з 08.11.2016 року по 18.11.2016 року, а потім проходила амбулаторне лікування до 06.12.2016 року, 27 календарних днів, що підтверджується копіями листків непрацездатності, виписним епікризом з історії хвороби №6042/812 та висновком судово-медичної експертизи № 301 від 30 грудня 2016 року. Під час лікування ОСОБА_2 проходила ультразвукове обстеження та обстеження на магнітно-резонансному томографі у м. Запоріжжя в ТОВ МЦ «Юнімед» та ТОВ ЦМВ «Малахіт», що підтверджується направленням лікаря від 25.11.2016 року, висновком МРТ від 29.11.2016 року, протоколами ультразвукового обстеження від 29.11.2016 року. Для супроводження ОСОБА_2 до м. Запоріжжя використовувались послуги таксі.

Матеріальна шкода складається з понесених витрат на лікування, пошкодженого майна та витрат на правову допомогу надану під час кримінального провадження: 1) при проходженні обстеження у м. Запоріжжя витрати складаються з послуг таксі 1250 грн., вартість УЗІ - 300 грн., вартість МРТ -435 грн., обід -153,50 грн. всього 2138,50 грн. (арк.4). 2) за час лікування були придбанні медичні та лікарські препарати на загальну суму 6901,84 грн. Також під час дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений одяг в якому ОСОБА_2 була одіта, а саме: взуття шкіряні чоботи - вартістю 1950,00 грн.; светр жіночий - вартістю 400,00 грн.; куртка зимова - вартістю 4500,00 грн.; жіноча сумка - вартістю 1900,00 грн., всього на суму - 8750,00 грн. Відповідно до угоди про надання правової допомоги за №933, від 29.04.2017 адвокат ОСОБА_3, діяв як представник потерпілого та цивільного позивача у кримінальному судочинстві. За умовами 3.1.1 додаткової угоди №933, від 29.04.2017 визначено винагороду (гонорар) представнику потерпілого у розмірі 8000 гривень із урахуванням витраченого часу згідно акту виконаних робіт в межах граничного розміру. За умовами 3.1.2 додаткової угоди №933, від 29.04.2017 передбачено, що за прийняття безпосередньої участі в розгляді справи, проведенні зустрічі, ознайомлення з матеріалами справи, за місцем її провадження оплата проводиться у відповідності до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (№4191-VI), а саме 40% від мінімальної заробітної плати за годину витраченого часу, але не менше 500,00 грн. судодень.

Відповідно акту виконаних робіт від 30.05.2017 року було витрачено в зв'язку з консультацією по питанням відповідальності за ДТП та стягнення матеріальної та моральної шкоди, ознайомлення з матеріалами справи, підготовка документів для цивільного позову, підготовка цивільного позову 13 годин. Відповідно акту виконаних робіт від 15.06.2017 року представник потерпілої адвокат ОСОБА_3 приймав участь у судових засіданнях 02.06.2017 року та 15.06.2017 року та за що згідно квитанції №933 від 15.06.2017 року сплачено суму у розмірі 1000,00 грн. Відповідно акту виконаних робіт від 15.09.2017 року адвокат ОСОБА_3 приймав участь у судових засіданнях 14.09.2017 року та 15.09.2017 року за що, згідно квитанції №933 від 15.09.2017 року було сплачена суму у розмірі 1000,00 грн. Всього витрати на правничу допомогу складають 10000,00 грн. Загальний розмір матеріальних збитків спричинених ОСОБА_2 кримінальним правопорушенням скоєного ОСОБА_4, з урахуванням сплачених ОСОБА_4 на відшкодування лікування ОСОБА_2 7000,00 грн. (5000,00 грн. по розписці та 2000,00 грн. в процесі розгляду апеляційної скарги) становить 18651,84 грн.

У зв'язку із завданням тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 зазнала значної моральної шкоди, яка полягла у фізичному болю, душевних стражданнях. Крім того, наслідками подій, що сталися, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, повністю змінили її привичний уклад життя. Тому, виходячи із розумності та справедливості компенсація потерпілій ОСОБА_2 за спричинену їй немайнову (моральну) шкоду становить 100000,00 грн.

Ухвалою суду першої інстанції (а.с.44) відкрито провадження у цій справі за вищезазначеним позовом позивача.

Заочним рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 25 вересня 2018 року (а.с. 116-120), з урахуванням ухвали суду першої інстанції від 21 листопада 2018 року (а.с. 143), позов ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 4901,84 грн. та судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог у розмірі 966,00 грн., а всього - 5886,84 грн.

У задоволені вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди 8651,84 грн. відмовлено.

За заявою відповідача ОСОБА_4 зазначене заочне рішення судом першої інстанції не переглядалось.

Третя особа ПАТ «НАСК «Оранта» вищезазначене рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку у цій справі не оскаржувало.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 127-130) просила заочне рішення суду першої скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (а.с. 133).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 06 грудня 2018 року (а.с. 157), справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 161).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Учасники цієї справи не скористались своїм право на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, в силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України).

В силу вимог ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення… є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи частково позов позивача у цій справі, керувався ст. ст. 82, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача лише в частині їх задоволення.

Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна повністю з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі не відповідає.

Так, встановлено, що ОСОБА_2, як потерпіла від дії джерела підвищеної небезпеки з вини ОСОБА_4 (кримінальне провадження закрито з нереабілітуючих підстав), має право на відшкодування завданої їй певної майнової (матеріальної) та моральної шкоди.

Однак, суд першої інстанції у порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з'ясуванню обставин цієї справи.

Крім того, суд першої інстанції допустив порушення вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України, оскільки останній станом на час ухвалення оскаржуємого рішення у цій справі (25 вересня 2018 року) не врахував правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, яким була змінена дворічна судова практика стягнення шкоди із заподіювачів шкоди, яка не враховувала наявності полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Встановлено, що відповідальність ОСОБА_4 на час ДТП (08.11.2016 року) була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» (страховий поліс, копія а.с. 31).

В силу вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди ОСОБА_4, як особою, відповідальність якої застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можлива за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37 - неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю потерпілого з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди - 08 листопада 2016 року), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Належні, допустимі докази того, що ОСОБА_2 не зверталась до страхової компанії із відповідними заявами про виплату їй будь-якого страхового відшукування відносно будь-якого розміру шкоди у встановлені законом строки та останні вже збігли, у цій справі відсутні. Частина заявленої позивачем шкоди знаходиться в межах ліміту відповідальності страховика ПАТ «НАСК «Оранта».

Суд першої інстанції допустився порушень при визначенні розмірів майнової та моральної шкоди позивача у цій справі, зокрема вирішив питання про 10000,00 грн. понесених витрат позивача на правничу допомогу адвоката у кримінальному провадженні, як судові витрати на правничу допомогу адвоката у цій справі, хоча останні заявлялись позивачем у цій справі, як майнова шкода; при визначенні розміру моральної шкоди позивача у цій справі не в достатній мірі врахував тяжкість завданих у ДПТ потерпілій особі (позивачеві) тілесних ушкоджень - середня (закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку і ушибу м'яких тканей, підшкірної гематоми голови та інш а.с. 93-94), тривалість лікування останніх, біль та глибину переживань позивача у зв'язку із цим (а.с. 95-97), безпідставно зменшив розмір моральної шкоди позивача у цій справі на 98,16 грн. за рахунок коштів, що були відшкодовані ОСОБА_4 у добровільному порядку тощо, тому розміри останніх підлягають перегляду апеляційним судом у цій справі, а права позивача ОСОБА_2 - належному захисту.

Однак, визначення апеляційним судом в новому судовому рішенні у цій справі загальних розмірів майнової та моральної шкоди позивача, частина яких підлягає стягненню з ПАТ «НАСК «Оранта», яке залучено до участі у цій лише як третя особа, а не відповідач, порушить права ПАТ «НАСК «Оранта».

Апеляційний суд в силу своїх повноважень, передбачених ЦПК України, позбавлений права залучати на стадії апеляційного перегляду цієї справи в якості відповідача ПАТ «НАСК «Оранта».

Стягнення же загальних розмірів майнової та моральної шкоди у цій справі при вищевикладених обставинах лише з винуватця ДТП ОСОБА_4, за наявності у нього вищезазначеного полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності ПАТ «НАСК «Оранта», буде суперечити правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц та порушить права відповідача ОСОБА_4 у цій справі, який, як встановлено, крім цього, не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про дату, час та місце розгляду цієї справи, дана справа розглядалась судом першої інстанції заочно за відсутності відповідача.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості, ухвалено з порушенням вимог ЦПК України.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 слід задовольнити частково, заочне рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 25 вересня 2018 року у цій справі слід скасувати; ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову позивача у цій справі слід відмовити.

В силу вимог ст. 141 ч. 13 ЦПК України у разі часткового задоволення апеляційної скарги позивача при вищевикладених обставинах, остання не має права на компенсацію за рахунок відповідача у цій справі будь-яких судових витрат, пов'язаних із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Разом із тим, апеляційний суд вважає за доцільне роз'яснити учасникам цієї справи, що відмова у задоволенні позову позивача у цій справі при вищевикладених обставинах не позбавляє права ОСОБА_2 на повторне звернення до суду окремо від цієї справи із позовом про відшкодування шкоди у подальшому у разі відпадіння обставин, які стали підставою для відмови у задоволенні позову позивача у цій справі.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 367-369, 374-376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 25 вересня 2018 року у цій справі скасувати.

Ухвалити у цій справі нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок кримінального правопорушення у цій справі відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 12.02.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.