Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2917/18
Провадження № 2/553/394/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.02.2019 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Парахіної Є.В.,

при секретарі - Остапченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, в якій позивач вказує, що 22.01.2016 року надала відповідачу в борг грошові кошти в сумі 9125 грн., які останній зобовязувався повернути в строк до 22 квітня 2016 року. Проте незважаючи на те, що строк повернення боргу минув, відповідач грошові кошти не повернув.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 9125 грн., з урахуванням інфляції в розмірі 3297 грн. 99 коп. та трьох відсотків річних від простроченої суми в розмірі 1000 грн. 64 коп., а всього 13423 грн. 63 коп., а також судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що позов визнає частково, стверджував про те, що гроші у позивача в борг не брав, розписка, яка є підставою позовних вимог, написана ним на вимогу позивачки з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої пошкодженням належного їй майна під час оренди відповідачем квартири позивача. Вказував, що сума в 9125 грн. є дуже завищена, вартість заподіяної ним шкоди не перевищує 5000 грн. 00 коп., не заперечував проти стягнення з нього коштів в указаному розмірі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до змісту розписки від 22.01.2016 року, написаної власноруч ОСОБА_3, він підтвердив, що взяв у борг у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 9125 грн. Дані грошові кошти зобовязався повернути в строк до 22 квітня 2016 року.

Згідно ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Факт передачі позивачем ОСОБА_1 коштів в сумі 9125 грн. відповідачу ОСОБА_2 підтверджується власноруч виконаною останнім розпискою від 22.04.2016 року.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечував той факт, що розписка від 22.01.2016 року виконана ним власноруч, проте вказував, що гроші в сумі 9125 грн. від ОСОБА_1 не отримував, розписку писав під її тиском, фактично ця сума коштів є вартістю завданої ним позивачу матеріальної шкоди.

Разом з тим, відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, доказів на підтвердження достовірності обставин, на які він посилається в обґрунтування заперечень проти позову суду не надав, натомість вказав, що з приводу неправомірної поведінки позивача до правоохоронних органів не звертався, довести обґрунтованість своїх доводів не може.

Позивач в судовому засіданні стверджувала про те, що ОСОБА_2 на підставі розписки від 22.01.2016 року отримав від неї кошти в сумі 9125 грн. на придбання якогось обладнання, у встановлений строк гроші не повернув. Позивач підтвердила той факт, що відповідач раніше орендував у неї квартиру, під час оренди пошкодив майно, писав розписку про зобов'язання відшкодувати шкоду, зазначила, що з цього приводу жодних претензій до ОСОБА_2 не має, оскільки шкоду він відшкодував у повному обсязі. Боргові зобов'язання, які є предметом розгляду у даній справі, з правовідносинами щодо відшкодування шкоди не пов'язані.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи викладене, аналізуючи наявні у справі докази, відсутність жодних обґрунтованих сумнівів в тому, що розписка від 22.01.2016 року, виконана відповідачем, за своїм змістом не є договором позики, а виконана з метою приховання іншого правочину чи інших правовідносин, ніж обумовлені у ній, суд приходить до висновку про доведеність факту існування між сторонами по справі договору позики. З огляду на наведене, беручи до уваги, що строк виконання зобовязання відповідачем з повернення позики сплинув, встановлені судом обставини переконливо свідчать про те, що відповідач ОСОБА_2 кошти позивачу не повернув, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та необхідність стягнення з відповідача на її користь суми боргу в розмірі 9125 грн. 00 коп.

Як встановлено в ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки наявні у справі докази свідчать про прострочення відповідачем ОСОБА_2 виконання зобов'язання з повернення грошових коштів, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про необхідність стягнення суми боргу в розмірі 9125 грн. 00 коп. з урахуванням індексу інфляції за період з 01 травня 2016 року по 01 грудня 2018 року в сумі 3297 грн. 99 коп. та 3% річних, розрахованих на суму богу 9125 грн. 00 коп., за період з 22.04.2016 року по 27.12.2018 року в сумі 735 грн. 00 коп., вирішуючи справу в межах позовних вимог ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-83, 89, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_4 Костянтинівни (місце проживання АДРЕСА_1, РНОКПП - НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_2, РНОКПП - НОМЕР_2) про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 13157 (тринадцять тисяч сто п'ятдесят сім) грн. 99 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 19.02.2019 року.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_5