Номер провадження: 22-ц/813/1089/19
Номер справи місцевого суду: 509/1007/17
Головуючий у першій інстанції Кириченко П.Л.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 липня 2017 року по цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

24 березня 2017 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором та просить суд солідарно стягнути з відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість у розмірі 11355,51 дол. США та пені у розмірі 18,35 грн. за кредитним договором №3435-08 ОФ Н(в системі обліку банку №1) від 19 жовтня 2005 року, а також судові витрати у розмірі 4592 грн., а саме в рівних частках з кожного по 2296 грн. 17 коп.(а.с.1-2).

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 липня 2017 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» були задоволені(а.с.124-125).

07 грудня 2017 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 липня 2017 року до Одеського апеляційного суду. Апелянт вважає, що рішення Овідіопольського районного суду Одеської області винесено з порушенням норм процесуального, матеріального права, а також його було позбавлено процесуальних та конституційних прав на захист своїх прав та інтересів. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 липня 2017 року має бути переглянуте, оскільки ОСОБА_1 з дати проголошення рішення і на момент подання апеляційної скарги, не отримував жодної судової повістки, а також рішення суду і не міг знати про дату та час розгляду справи. Апелянт стверджує, що увесь час протягом дії кредитного договору № 3435 08 ОФН сплачував кошти відповідно до графіку і не розуміє, чому у нього утворилася заборгованість за цим кредитним договором. Також апелянт вважає, що з оскаржуваного рішення неможливо встановити саме з якого періоду утворилася заборгованість. Тому ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення та винести нове, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» відмовити (а.с.127).

Ухвалою судді Апеляційного суду Одеської області Драгомерецького М.М. від 02 лютого 2018 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 липня 2017 року (а.с.143-144). Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23.03.2018 року справу призначено до розгляду (а.с.150).

В зв`язку з ліквідацією Апеляційного суду Одеської області протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа була розподілена колегії суддів Одеського апеляційного суду в складі головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.02.2019 року справа була прийнята до провадження та призначена до розгляду.

Сторони провадження 19.12.2019 року в судове засідання не з`явились. Про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. ї

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги з врахуванням предмету та підстав заявленого позову в суді першої інстанції.

Приймаючи оскаржуване рішення першої інстанції виходив з того, що Банк свої зобов`язання по кредитному договору виконав, однак відповідачі свої зобов`язання по кредитному договору та договору поруки не виконували. Тому, оскільки утворилась заборгованість суд першої інстанції вирішив задовольнити позовні вимоги.

Апеляційний суд відмовляє в задоволенні апеляційної скарги та вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно було встановлено судом першої інстанції 19 жовтня 2005 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 3435-08 ОФ Н, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 14 500 дол. США з зобов`язанням повернути кредит у повному обсязі на термін та в розмірах зі сплатою 12.5 % за користування кредитом до 19 жовтня 2026 року. В подальшому між банком та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода №1 від 16.02.2009 року до вказаного кредитного договору (а.с. 3-6). В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору був укладений між Банком та ОСОБА_2 договір поруки № 3435 від 19.10.2005 року з додатковою угодою № 1 від 16.02.2009 року (а.с. 20, 21), а також Іпотечний договір від 20.10.2005року за реєстровим № 3600 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , предметом якого стала квартира АДРЕСА_1 (а.с. 69-72).

В зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість, повідомлення щодо чого у вигляді вимоги надсилав банк кредитору і поручителю (а.с. 22-23, 24-25). Оскільки вимоги банку не були виконані та заборгованість не була погашена банк звернувся до суду з відповідним позовом, який було задоволено судом першої інстанції.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Так, оскільки позичальник не виконував належним чином свої зобов`язання, в зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором, що підтверджується наявними матеріалами справи, та не було спростовано відповідачем в процесі розгляду справи, в тому числі під час апеляційного розгляду, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору.

Апелянту був наданий доступ до стадії апеляційного розгляду та оскаржуване рішення було переглянуте в межах доводів апеляційної скарги, а тому оскільки правильне по суті рішення не може бути скасовано з одних лише формальних міркувань доводи апелянта щодо неповідомлення про розгляд справи відхиляються апеляційним судом. Доказів на спростування висновків суду першої інстанції, нові докази щодо обставин справи, альтернативний розрахунок, докази на підтвердження погашення заборгованості апелянтом до суду апеляційної інстанції надані не були. Отже, враховуючи наведене, оскільки справа тривалий час знаходиться в апеляційному суді (з грудня 2017 року) та в апелянта було достатньо часу подати до суду додаткові пояснення щодо суті справи чи надати суду докази щодо погашення заборгованості, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу.

Відповідно до чч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд відмовляє в задоволенні апеляційної скарги та на підставі ст. 375 ЦПК України залишає оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

П.М. Черевко

26.12.2019 року м. Одеса