Справа № 298/598/19
Номер провадження 2/298/178/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2019 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі

головуючої - судді Лютянської М.С.,

при секретарі судового засідання Коваль А.Ю.

за участі позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

третя особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залы суду в смт. Великий Березний цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи служби у справах дітей Великоберезнянської районної державної адміністрації про позбавлення матері батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав стосовно неповнолітніх доньок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування позову посилається на те, що 24.03.2005 р. між ним та відповідачкою було укладено шлюб. За час спільного проживання в шлюбі у них народилось троє дітей. Рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 05.11.2018 року шлюб було розірвано. Позивач зазначав, що діти постійно проживають з ним в с. Кострино Великоберезнянського району та перебувають на повному його утримані та вихованні. 09.01.2019 року рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області з відповідачки стягнуто на його користь аліменти на утримання дітей, в твердій грошовій сумі 2000 (дві тисячі) грн., які на сьогоднішній день відповідачка жодного разу не сплатила.Позивач вказував на те, що відповідачка зовсім не бере участі у вихованні та утриманні неповнолітніх доньок. Повноцінний догляд за дітьми здійснює позивач. Відповідачка вела і продовжує вести дуже негативний спосіб життя, часто випивала, сварилась, дебоширила та дітьми не займалась. На даний момент діти здорові, добре харчуються, проживають у хороших побутових умовах, навчаються у Костринському ліцеї Великоберезнянської районної ради та вже повністю відновилися від пережитих стресів. Натомість мати зовсім не цікавиться умовами проживання дітей, не спілкується з останніми в необхідній мірі та зовсім не бере участі в утриманні та вихованні неповнолітніх. Він є хорошим батьком, проживає разом з доньками у житловому будинку з належними житлово-побутовими умовами, необхідними для повноцінного розвитку дітей, позитивно характеризується за місцем роботи та має самостійний та достатній заробіток. Посилаючись на зазначені обставини позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав, щодо неповнолітніх дітей.

В судовому засіданні позивач пояснив, що відповідачка, мати неповнолітніх дітей не цікавиться їх розвитком та не бере участі у їх вихованні, аліментів не сплачує, подає поганий приклад дітям своєю поведінкою. Позов підтримав повністю та просив його задовольнити, позбавити батьківських прав відповідачку.

Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що десь на протязі двох місяців дітей не відвідувала, оскільки позивач не надає їй змоги бачитись з дітьми, перешкоджає їй у спілкуванні. Дітей бачила в школі на останньому дзвонику. Аліменти на даний час не сплачує, оскільки ніде не працює. Однак до того часу вона постійно купувала дітям необхідні речі та передавала при спілкуванні з ним в школі., оскільки позивач не допускав її до дітей в їхньому будинку.Просить суд не позбавляти її батьківських прав, у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання пояснила, що з батьками була бесіда, позивачу намагались пояснити, що мати має право бачитися з дітьми, обоє дівчаток добре відзиваються про матір, претензій щодо виконання батьківських прав немає. Вважає не доцільним позбавляти відповідачку батьківських прав. Просила в позові відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши інші матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа.

Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані серед іншого піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частин 1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч. 1 ст. 152 СК України).

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно положення п.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 28.10.2009 р., серія НОМЕР_2 від 19.04.2005 р. позивач та відповідач є батьками неповнолітніх доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідно до рішень Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 05.11.2018 р. шлюб між сторонами розірвано та від 09.01.2019 року з відповідачки на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн.

З довідки Костринської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області від 16.04.2019 № 175 вбачається, що ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 не проживає та не бере участі у вихованні дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

З довідок Костринського ліцею Великоберезнянської районної ради Закарпатської області від 25.04.2019 № 01-28/31, № 01-28/30 , вбачається , що ОСОБА_4 дійсно навчається у 4 класі та ОСОБА_5 у 8 класі Костринстького ліцею.

З характеристики з місця роботи Ужгородської дистанції колії ПЧ-16 від 28.01.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 відповідальний, працьовитий, не вживає алкоголю, ставиться професійно до своєї роботи, що і вимагає від інших працівників, адже від їх ставлення до роботи напряму залежить забезпечення безпеки руху на колії. В бригаді його поважають, ніколи не підводив колектив, працює вже 12 років на одному місці. Вміє брати на себе відповідальність, вміє привернути до себе довіру робітників. За час роботи не притягався до адміністративної, дисциплінарної та кримінальної відповідальності .

З акту складеного депутатом Костринської сільської ради виборчого округу № 6 про встановлення факту проживання ОСОБА_2 від 25.04.2019 р в присутності свідків: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ., вбачається, що за адресою в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не бере участі у вихованні своїх дітей, не відвідує їх протягом тривалого часу.

З психолого-педагогічних характеристик на учениць ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 03.06.2019 року, вбачається що діти сумують за матір`ю, яка постійно відвідує їх в школі, спілкується на перервах та після уроків, цікавиться їх навчанням та поведінкою, майже завжди приносити подарунки, одяг

Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 від 21.06.2019 року № 04-39/293, вбачається що ОСОБА_2 , мешканка АДРЕСА_2 є матір`ю 2-х неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 10 січня 2019 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей, службою у справах дітей райдержадміністрації та органом опіки та піклування надавався відповідний висновок до суду. Висновок був на користь батька лише тому, що на той момент у нього була офіційна заробітна плата та власне житло. Жодних претензій до матері стосовно виконання нею батьківських обов`язків не було. Батькові було роз`яснено та у висновку було прописано, що він не має права забороняти матері бачитись, спілкуватись з дітьми, забирати їх на вихідні дні. На сьогоднішній день ОСОБА_8 вийшла заміж та офіційно працює. Фінансове та матеріальне становище покращилось. Характеристика позитивна. У психолого-педагогічні характеристиці на їх дітей надані Костринським ліцеєм, чітко прописано, що діти сумують за матір`ю. Мати бере активну участь у шкільному житті дітей. Часто їх відвідує у школі, так як в будинку де проживають діти її не впускають. Шкідливих звичок ОСОБА_2 не має, а тому висновок служби у справах дітей з метою захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей, комісія з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації вважає недоцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносної неповнолітніх доньок.

Судом встановлено, що оскільки дії відповідачки у судовому засіданні засвідчують, що вона не втратила інтересу до дітей, має бажання та можливості утримувати та виховувати дітей, враховуючи доведеність певних намагань відповідача проявити турботу про дітей, суд вважає, що є недоцільним позбавляти ОСОБА_2 батьківських прав стосовно доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Разом з тим, враховуючи положення п.18 Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Згідно висновку ВС в постанові від 13.03.2019 р. у справі № 631/2406/15-ц, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позиція Верховного Суду у даній справі базується, серед іншого, на рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України». Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Аналізуючи вимоги та положення вищезазначеного законодавства, слід наголосити, що при вирішенні питань, які стосуються дітей, в тому числі і щодо позбавлення батьківських прав її батьків, в першу чергу мають бути враховані інтереси дитини.

Позивачем не надано доказів того, що позбавлення відповідачки батьківських прав щодо неповнолітніх доньок, необхідне в як найкращих інтересах дитини.

Відтак, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей є винятковим заходом впливу, який повинен застосовуватися лише у випадку, коли виправлення матері (батька) є неможливим та існує така необхідність з врахуванням інтересів дитини, враховуючи те, що мати дитини не ухиляється злісно від виконання своїх обов`язків, суд вважає, що в позові слід відмовити.

На підставі 6 ст.259, ч.1 ст.268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи служби у справах дітей Великоберезнянської районної державної адміністрації про позбавлення матері батьківських прав, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги (сторонами, які не були при цьому присутні - в той же строк з дня отримання ними копії цього рішення) і набере законної сили після закінчення вищезазначеного строку, якщо не буде оскаржене, а в разі оскарження - після апеляційного розгляду справи, якщо не буде скасоване.

Головуюча: Лютянська М.С.