"23" вересня 2019 р. м. Київ
Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Савлук Т.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторно (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди,
Моторно (транспортне) страхове бюро України звернулось із позовними вимогами до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди, які мотивує тим, що 31 липня 2016 року в місті Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Тойота RAV 4», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Відповідно до інформації МТСБУ на момент настання ДТП відповідач не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 7 503,41 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена МТСБУ на підставі заяви про виплату страхового відшкодування та Звіту № 5726/4. З метою встановлення розміру заподіяної шкоди, МТСБУ залучило суб`єкта оціночної діяльності, вартість послуг якого складає 1 300,00 грн. Таким чином, загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 8 803,41 гривень. 02 квітня 2018 року відповідачу було направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, але ним вищевказана сума не сплачена, тому просить стягнути із відповідача вказану суму на відшкодування шкоди, а також 1762,00 грн. сплаченого судового збору.
23 травня 2019 року до Дніпровського районного суду м. Києва за підсудністю з Соломянського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Моторно (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди та 23 травня 2019 року вказану позовну заяву, у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, було передано в провадження судді Савлук Т.В.
11 червня 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідачем копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами не було отримано, конверт разом з вказаними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання».
Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ст. 275 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.
На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.
Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.
Судом встановлено, що 30 серпня 2016 року постановою Дарницького районного суду м. Києва, ОСОБА_1 , визначено винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень на користь держави.
За змістом вказаної постанови вбачається, що 31 липня 2016 року приблизно о 15 год. 35 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись біля будинку № 9б по вул. Кошиця в Дарницькому районі м. Києва, в порушення п. 10.9 ПДР України, під час руху заднім ходом не переконалася в безпечності маневру, у зв`язку з чим скоїла зіткнення в автомобілем «Тойота RAV 4», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 внаслідок чого вказані автомобілі отримали механічні пошкодження.
На даний час постанова Дарницького районного суду м. Києва від 30 серпня 2016 року не скасована та набрала законної сили.
За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Частиною шостою цієї ж статті визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Тойота RAV 4», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «СКАЙД».
Відповідно до довіреності від 27 вересня 2016 року ОСОБА_2 цією довіреністю уповноважив ОСОБА_3 , бути її представником з усіх питань, пов`язаних з експлуатацією та розпорядженням (продажем, міною, передачею в оренду, позичку) належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого Центр 3243, дата реєстрації 05 травня 2016 року, автомобілем марки TOYOTA, модель RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2006 року випуску, тип-ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , зареєстрованого Центр 3243, дата реєстрації 05 травня 2016 року.
Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу автомобіля «Тойота RAV 4», д.н.з. НОМЕР_2 , вартість матеріального збитку складає: 7 503,41 гривень без урахуванням ПДВ на запасні запчастини.
Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону, який був чинний на момент настання страхового випадку) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільну-правову відповідальність.
28 вересня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди на підставі ст. 35 та п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
В подальшому, 25 жовтня 2016 року МТСБУ на рахунок ОСОБА_3 , на підставі наказу № 8247 від 24 жовтня 2016 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, було сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 7 503,41 гривень.
За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.
Згідно положень п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п.13.1 ст.13 цього Закону.
Отже, з огляду на обов`язок заподіювача шкоди відшкодувати збитки, суд прийшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортне) страхового бюро України, страхового відшкодування у розмірі 7503,41 грн., оскільки позивачем доведено факт завдання шкоди відповідачем, що стороною відповідача за відсутності відзиву не заперечувалося, дії відповідача були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок, ОСОБА_1 не доведено, що шкоду завдано не з її вини, а тому вона є заподіювачем шкоди, тобто особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду, стороною відповідача не спростовано в установленому процесуальним законодавством порядку докази позивача щодо розміру позовних вимог, тому вимога позивача, пред`явлена у порядку регресу до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування за ремонт забезпеченого договором страхування автомобіля, є правомірною.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно з положеннями статті 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Отже, чинним законодавством не передбачено право страховика вимагати відшкодування вартості послуг суб`єкта оціночної діяльності, у зв`язку з тим, що такі витрати страховика не є страховим відшкодуванням, а спрямована на визначення розміру збитків. Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за сплачену шкоду, а тому суд не вбачає підстав для відшкодування за рахунок відповідача ОСОБА_1 вартості послуг суб`єкта оціночної діяльності в сумі 1300,00 грн., тому суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача ( ч. 2 ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до абз. 1 ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
З огляду на викладене підлягає стягненню із відповідача на користь позивача сума судового збору у розмірі 1762,00 грн, сплаченого відповідно до платіжного доручення № 127354191 від 20 липня 2018 року.
На підставі викладеного, керуючись ст. 11, 22, 599, 979, 1166, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 141, 209, 258, 259, 264, 265, 268, 280, 354, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України, суд,-
Позов Моторно (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму завданої майнової шкоди в розмірі 7503,41 гривень та судовий збір у розмірі 1762 гривень 00 копійок, а всього 9 265 (дев`ять тисяч двісті шістдесят п`ять) гривень 41 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017,апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ випробовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Уразі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя: