Справа № 505/4014/18
Провадження № 2/505/620/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" лютого 2019 р. Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Вергопуло А. К.

секретаря судового засідання Попової Г. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м. Подільську Одеської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 товариство комерційний банк «Приватбанк» 12.12.2018 року звернувся в суд з цим позовом, вказуючи, що 25.02.2011 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір №б/н, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, утворилась заборгованість у розмірі 36978.31 грн., яка складається з наступного: 6787,29 грн. тіло кредиту, 15564,26 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 12389,70 грн. нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1737,06 грн. - штраф (процентна складова).

З урахуванням зазначеного позивач просив постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 36978.31 грн. за кредитним договором №б/н від 25.02.2011 року, яка складається з наступного: 6787,29 грн. тіло кредиту, 15564,26 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 12389,70 грн. нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1737,06 грн. - штраф (процентна складова) , а також судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Ухвалою суду від 17 грудня 2018 року було відкрито провадження у справі та ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, яка зареєстрована на постійне місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, подала відзив на позов, згідно якого позов не визнала у повному обсязі, просила застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину кредитного договору №б/н від 25.02.2011 року з власної ініціативи суду. Стверджувала, що за анкетою-заявою від 25.02.2011 року отримано кредит у розмірі 770,00 грн., а не 15000,00 грн. як вказано у позові. Крім анкети-заяви нею не були підписані інші будь-які документи, ніяких договорів вона не підписувала і не отримувала, волю на укладання договору з позивачем не висловлювала. Враховуючи вищевикладене, вважає кредитний договір №б/н від 25.02.2011 року нікчемним через недотримання письмової форми при укладенні і відповідно недійсним. Крім того, вказувала, що у неї тяжкий матеріальний стан та вона не має можливості виплачувати заборгованість по кредиту, про що надала підтверджуючі документи.

Представник АТ «Приватбанк» надав відповідь на відзив, згідно якої вказував, що з анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_1 висловила згоду на укладення кредитного договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна», та особистим підписом засвідчила, що ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку. Відповідачем було підписано довідку про умови кредитування, де було встановлено процентну ставку, вказано розміри штрафів і комісії. Таким чином, сторонами при укладення договору були обговорені усі істотні умови. З виписки з карткового рахунку вбачається, що відповідач користувалась кредитними коштами, отримувала грошові кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали та каси магазинів, вона частково сплачувала заборгованість по кредиту. Вказане свідчить про те, що відповідач знала про свої зобовязання за договором та визнавала їх. Також, умовами кредитного договору визначено, що банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. У звязку вищенаведеним, просили задовольнити вимоги банку у повному обсязі.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 25.02.2011 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої відповідач погодилась з тим, що ця заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Також згідно з указаною заявою відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які їй були надані для ознайомлення в письмовій формі.

Відповідно до укладеного договору від 25.02.2011 року №б/н відповідач отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до пункту 2.1.1.12.6 Умов та правил за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 (триста шістдесят) календарних днів у році.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (пункт 2.1.1.2.4 Умов та правил).

Відповідно до пункту 2.1.1.5.5 Умов та правил позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно з пунктом 2.1.1.5.6 Умов та правил клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), сплати винагороди банку.

При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5% від суми позову (пункт 2.1.1.7.6 Умов та правил).

Однак, відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання та не дотримується терміну повернення наданого їй кредиту.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов договору, станом на 28.11.2018 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість у розмірі 36978.31 грн., яка складається з наступного: 6787,29 грн. тіло кредиту, 15564,26 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 12389,70 грн. нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1737,06 грн. - штраф (процентна складова).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Встановлено, що ОСОБА_1, користуючись кредитними коштами, періодично сплачувала заборгованість за наданим кредитом, що вбачається з виписки з карткового рахунку.

Що стосується укладеного між сторонами у даній справі кредитного договору та його складових, то, як зазначалося вище, підписавши 25.02.2011 року анкету-заяву, ОСОБА_1дала свою згоду на те, що ця заява разом із Умовами і правилами, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, з якими вона ознайомлена.

У поясненнях відповідачка посилалась на правову позицію Верховного суду України у справі №6-16цс15 від 11.03.2015 року.

Проте, вказана правова позиція стосуються конкретного випадку, а саме, коли Банком на підтвердження укладеного договору з відповідачем надавались у справу дві різні редакції Умов, які різнились між собою за змістом, зокрема, стосовно строків позовної давності. Тому Верховним Судом України було зроблено висновок про те, що позивачем не доведено укладення в належний спосіб договору про збільшення позовної давності. При цьому, висновку про неукладеність або нікчемність такого кредитного договору в цілому через непідписання позичальником Умов вказана справа не містять.

Доказів того, що вимоги банку ґрунтуються на інших умовах, які сторони не узгоджували, відповідач не надала. В матеріалах справи відсутні будь-які інші редакції Умов та правил.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Саме такий договір був укладений і виконувався сторонами. Вимоги про визнання цього договору в цілому або його частини недійсними, а також про зміну або розірвання договору з передбачених законом підстав ОСОБА_1не заявляла.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що між банком та відповідачем 25.02.2011 року був укладений кредитний договір, який виконувався сторонами, а тому доводи відповідачки щодо не підписання позичальником Умов та правил суд не може прийняти до уваги.

Враховуючи, що відповідач, отримавши від банку кошти у кредит, своїх зобов'язання по їх поверненню і сплаті процентів за користування грошима не виконала, таким чином, суд, установивши всі обставини, які мають істотне значення для правильно вирішення справи, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідачка вказувала на її тяжке матеріальне становище.

Так, відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків №36944 від 28.12.2018 року, у ОСОБА_1 за період з 1 кварталу по 3 квартал 2018 року інформація про доходи відсутня.

Згідно довідки про доходи, виданої Подільським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області за вих..№4186 від 27.12.2018 року, ОСОБА_1 перебуває на обліку в управління та отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.06.2018 року по 30.11.2018 рік склала 8896,56 грн.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зважаючи на те, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобовязання, те, що відповідач є пенсіонером, отримує мінімальний розмір пенсії та не має інших доходів, суд вважає доцільним застосувати до спірних правовідносин норму ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір нарахованої до сплати пені до 1000,00 грн., які стягнути з відповідача, що не суперечить вимогам законодавства.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума боргу у розмірі - 23351,55 грн., яка складається з наступного: 6787,29 грн. тіло кредиту, 15564,26 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 1000,00 грн. пеня.

Одночасно позов у частині стягнення штрафів задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Вказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 21.10.2015 року (справа №6-2003цс15).

Згідно ст.141 ч.1 ЦПК України на Відповідача слід покласти понесені Позивачем судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141,263265 ЦПК України, ст.ст.11, 16, 509, 525, 526, 530, 533, 549, 551, 610, 611, 612, 634, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, яка зареєстрована на постійне місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», , місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, заборгованість за кредитним договором №б/н від 25.02.2011 року у розмірі 23351,55 грн., яка складається з наступного: 6787,29 грн. тіло кредиту, 15564,26 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 1000,00 грн. пеня.

В іншому відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, яка зареєстрована на постійне місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, вул.

Залізничників, 72/2, на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», , місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Котовський міськрайонний суд Одеської області.

Суддя А. К. Вергопуло

Повне судове рішення складено 14 лютого 2019 року.