ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

05 лютого 2018 року

м. Харків

справа № 643/4636/16-ц

провадження № 22-ц/818/526/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Піддубного Р.М. (суддя-доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О. О.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Широкова Вікторія Анатоліївна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2018 року, ухвалене у складі судді Харченко А.М., -

в с т а н о в и в :

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» звернулося до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 26 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі ПАТ АБ «Укргазбанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 20, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 2644000 доларів США та зобов'язався повернути вказану суму частинами у строк до 25 грудня 2012 року, а також сплачувати проценти за користування кредитом із розрахунку 12,5 % річних. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 09 червня 2008 року між банком та ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки № 16/08-Б, предметом якого є житловий будинок літ. «В-5», загальною площею 6422,9 кв.м, житловою площею 2285,6 кв.м (в житловому будинку розташовано 123 квартири), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 травня 2010 року на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 26 грудня 2007 року у розмірі 1664543,02 грн. та 2630252,33 дол. США.

22 вересня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А. було посвідчено договір купівлі-продажу, за яким право власності на квартиру АДРЕСА_1 перейшло до ОСОБА_1

Посилаючись на те, що рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 травня 2010 року не виконане, направлені на адресу відповідача вимога про погашення заборгованості нею не отримана, ПАТ АБ «Укргазбанк» просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договору № 20 від 26 грудня 2007 року позичальника ОСОБА_2 у розмірі 4 539 595,58 доларів США, що складається з простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 2 382 796,72 доларів США, простроченої заборгованості за процентами у розмірі 2 156 798,86 доларів США та 120 125 824,52 грн. пені, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А. 22 вересня 2009 року; реалізацію предмета іпотеки провести шляхом надання ПАТ АБ «Укргазбанк» права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною 494 400 грн. з наданням АБ «Укргазбанк» всіх повноважень продавця, в тому числі права отримання у нотаріуса дублікату договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А., реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно дублікату договору купівлі-продажу квартири, здійснювати будь-які платежі за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2018 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 20 від 26 грудня 2007 року позичальника ОСОБА_2 у розмірі 4539595,58 доларів США, що складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 2382796,72 доларів США, простроченої заборгованості за процентами у розмірі 2156798,86 доларів США та 120125824,52 грн. пені, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що є частиною житлового будинку АДРЕСА_1 та яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 22.09.2009 року приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А. за реєстровим № 3550. Реалізацію предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1, провести шляхом надання ПАТ АБ «Укргазбанк» права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною 494400 грн. з наданням ПАТ АБ «Укргазбанк» всіх повноважень продавця, зокрема, права отримання у нотаріуса дублікату Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А. 22.09.2009 року за реєстровим № 3550, реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно дублікату договору купівлі-продажу квартири, здійснювати будь-які платежі за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 грн.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування скарги зазначила, що на час укладення договору іпотеки спірна квартира була невідокремленою складовою частиною предмета іпотеки - багатоквартирного житлового будинку, а тому не є самостійним предметом іпотеки, крім того, ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до суду зі спливом позовної давності, оскільки про порушення свого права дізналось у 2009 році, у зв'язку з чим зверталось до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості, про що свідчить рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 травня 2010 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення.

Судовим розглядом встановлено, що 26.12.2007 року між ВАТ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 20, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 2644000 доларів США на строк до 25.12.2012 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами із розрахунку 12,5% річних на суму залишку заборгованості.

У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 9 червня 2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, згідно з умовами якого в іпотеку передано житловий багатоквартирний будинок загальною площею 6 422,9 кв.м, житловою площею 2 856,00 кв.м (в будинку розташовано 123 квартири) за адресою: м. Харків, вул. Тимурівців 31, належний іпотекодавцям на праві спільної сумісної власності.

Квартира № 27 щодо звернення стягнення на яку подано даний позов, розташована у вказаному будинку.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2009 року визнано недійсним договір іпотеки від 9 червня 2008 року, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ПАТ АБ «Укргазбанк», знято заборону на відчуження житлового будинку, відповідний запис виключено з Державного реєстру іпотек.

За договором купівлі-продажу від 22 вересня 2009 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 перейшло до ОСОБА_1

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 взятих на себе за кредитним договором зобов'язань, ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 травня 2010 року і рішенням апеляційного суду Харківської області від 7 липня 2010 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково та стягнено солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь банку заборгованість у розмірі 2 630 252,33 доларів США і 1 664 543,02 гривень, яка виникла станом на 23 лютого 2010 року.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 4 квітня 2012 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2009 року, яким визнано договір іпотеки недійсним, скасоване і ухвалено у справі нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки недійсним, запис про заборону відчуження об'єкта нерухомого майна поновлено.

Позов до ОСОБА_1 щодо звернення стягнення на належну їй на праві власності квартиру, яка входить до складу іпотечного майна, ПАТ АБ «Укргазбанк» пред'явлено у 2016 року.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.

Задовольняючи позов ПАТ АБ «Укргазбанк», суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок невиконання позичальником ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 4539595,58 доларів США, рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 травня 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором не виконане, правовими наслідками чого є звернення стягнення на передане в іпотеку майно.

Проте погодитись з таким висновком не можна з наступних підстав.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України.

При цьому, як визначено у статті 261 ЦК України, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) існуючого між сторонами договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи.

Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором іпотеки, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання.

У пункті 1.1 договору іпотеки сторони погодили, що даний договір забезпечує всі вимоги іпотекодержателя, які випливають із кредитного договору від 26 грудня 2007 року, укладеного між ПАТ КБ «Укргазбанк» і ОСОБА_2, за умовами якого позичальник зобов'язаний у строк не пізніше 25 грудня 2012 року повернути банку кредит у розмірі 2 664 000 доларів США і сплатити проценти за користування ним за ставкою 12,5% річних.

Пунктом 3.2.6 кредитного договору передбачено право ПАТ КБ «Укргазбанк» вимагати дострокового виконання позичальником своїх кредитних зобов'язань у разі порушення ним умов договору.

Як убачається із матеріалів справи, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 травня 2010 року і рішенням Апеляційного суду Харківської області від 7 липня 2010 року достроково стягнуто з ОСОБА_2 і поручителя за його кредитними зобов'язаннями ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 26 грудня 2007 року у розмірі 2 630 252,33 доларів США і 1 664 543,02 гривень.

Таким чином, пред'явивши у 2010 році вимоги до позичальника і поручителя про дострокове повернення кредиту та сплату процентів за користування ним, банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив кінцевий строк виконання основного зобов'язання, що підтверджується вказаними судовими рішеннями.

Виходячи зі змісту договору іпотеки і положень Закону України «Про іпотеку», право кредитора задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло у нього у зв'язку з невиконанням боржником пред'явлених до нього вимог про дострокове повернення кредиту в повному обсязі.

За таких обставин у ПАТ КБ «Укргазбанк» виникло право пред'явити позов до іпотекодавців протягом трьох років, починаючи від дня, наступного після закінчення строку, наданого боржнику для дострокового виконання кредитних зобов'язань.

Стаття 3 Закону України «Про іпотеку» закріплює, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання.

Іпотекодержатель набуває право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у разі порушення боржником основного зобов'язання.

Таким чином, визначальним для встановлення моменту, з якого розпочинає перебіг трирічний строк на звернення з вимогами до іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості, є саме виникнення у кредитора права вимоги в кредитному зобов'язанні, яке є основним.

Крім того, у статті 23 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна.

Згідно зі статтею 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Після набуття ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру вона набула статусу іпотекодавця в уже існуючому зобов'язанні і така заміна сторони не зумовила переривання перебігу позовної давності.

Як вбачається з судових рішень Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2010 року та апеляційного суду Харківської області від 04.04.2012 року, ще в грудні 2008 році позивач дізнався про порушення ОСОБА_2 умов кредитного договору, а в 2012 році про порушення свого права на іпотеку.

За таких обставин, оскільки позичальник ОСОБА_2 допустив перші порушення умов кредитного договору у 2008 році, про оспорення іпотекодавцями договору іпотеки та порушення свого права як іпотекодержателя банк дізнався у 2012 році, а з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки звернувся у 2016 році, тобто зі спливом позовної давності, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність встановлених законом підстав для задоволення позову.

Як роз'яснив Європейський суд з прав людини позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності має на меті гарантувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися у разі, якщо суди вирішуватимуть справи про події, які відбулись у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню з ПАТ АБ «Укргазбанк» сплачений апелянтом судовий збір у розмірі 2067 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2018 року скасувати, прийняти нову постанову.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2067 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2019 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова