Постанова

Іменем України

23 січня 2019 року

м. Київ

справа № 229/2137/16-ц

провадження № 61- 20130св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,
відповідачі: Донецька обласна державна адміністрація, Донецька обласна військово-цивільна адміністрація,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Донецької області від 08 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Корчистої О. І., Дундар І. О., Тимченко О. О.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Донецької обласної державної адміністрації, Донецької обласної військово-цивільної адміністрації про скасування розпорядження голови обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації про оголошення догани.

Позовна заява мотивована тим, що телефонограмою від 13 травня 2016 року ОСОБА_1 як генерального директора Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (далі - КП «Компанія «Вода Донбасу») повідомлено про необхідність його особистої участі 17 травня 2016 року у засіданні колегії обласної державної адміністрації про розгляд питання «Про підсумки роботи житлово-комунального господарства області в осінньо-зимовий період 2015-2016 роки та завдання на період підготовки до роботи взимку 2016-2017 років».

16 травня 2016 року згідно з консультативним висновком поліклінічного відділення Донецького обласного протипухлинного центру ОСОБА_1 було госпіталізовано до хірургічного відділення № 5 для проведення курсу імунотерапії. Лікування тривало з 16 травня 2016 року до 26 травня 2016 року включно, про що йому було надано консультативний висновок від 27 травня 2016 року.

Через проходження лікування у період з 16 травня до 26 травня 2016 року включно, позивач не мав можливості особисто прийняти участь у засіданні, але 16 травня 2016 року на час тимчасової непрацездатності він видав наказ про призначення тимчасово виконуючим обов'язки генерального директора ОСОБА_2, директора з економіки та фінансів, яка 17 травня 2016 року була присутня на зазначеному вище засіданні колегії обласної державної адміністрації.

06 червня 2016 року та 07 червня 2016 року до КП «Компанія «Вода Донбасу» надійшли листи Департаменту житлово-комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації від 17 травня 2016 року про необхідність надати письмові пояснення його відсутності на колегії 17 травня 2016 року та акт про його відсутність від 17 травня 2016 року.

У відповідь на вказані листи ОСОБА_1 направив на адресу Донецької обласної державної адміністрації відповідь, у якій надав пояснення з наведенням поважності причин відсутності на засіданні 17 травня 2016 року, а саме у зв'язку з проходженням курсу лікування, та надав медичні консультативні висновки.

14 червня 2016 року позивача було ознайомлено з розпорядженням голови обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації Жебрівського П. І. від 09 червня 2016 року № 468 «Про оголошення догани» за порушення виконавської і трудової дисципліни (відсутність на робочому місці без поважної причини), внаслідок того, що він не з'явився на засідання колегії Донецької обласної державної адміністрації 17 травня 2016 року.

Вказував, що таке дисциплінарне стягнення на нього накладено незаконно.

На підставі вказаного ОСОБА_1 просив визнати незаконним та скасувати розпорядження голови обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації Жебрівського П. І. від 09 червня 2016 року № 468 «Про оголошення догани».

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 08 листопада 2016 року (в складі судді Гонтар А. Л.) позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано розпорядження голови обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 09 червня 2016 року № 468 «Про оголошення догани». Стягнуто з Донецької обласної державної адміністрації, Донецької обласної військово-цивільної адміністрації на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 551,20 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач був відсутній на робочому місці 17 травня 2016 року з поважних причин, що підтверджується консультативними висновками Донецького обласного противопухлинного центру від 16 травня 2016 року та від 27 травня 2016 року, тому відсутні правові підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення, відповідно, оскаржуване розпорядження суперечить законодавству.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 08 лютого 2017 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що надані позивачем консультативні висновки від 16 та 27 травня 2016 року не відповідають вимогам пункту 2.19 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 листопада 2001 року № 455 (далі - Інструкція № 455), оскільки не містять печатки лікувально-профілактичного закладу та у них не зазначений час проведеної консультації, листок непрацездатності за спірний період позивач не отримував, тому місцевий суд дійшов помилкового висновку про поважність причин відсутності на вказаному засіданні ОСОБА_1 Разом з тим, вказані консультативні висновки від 16 та 27 травня 2016 року надано Донецьким обласним противопухлинним центром, який розташований на непідконтрольної Україні території. При цьому позивач 16 та 17 травня 2016 року видавав накази у м. Маріуполі Донецької області, тому міг звернутися до лікувального закладу, який розташований на підконтрольній державній владі території.

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення апеляційного суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме: апеляційний суд надав невірну оцінку обставинам справи, проігнорував практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

При ухваленні рішення суд апеляційної інстанції не надав належної правової оцінки тому, що робочим місцем позивача є адміністративна будівля на вул. Артема, 85 у м. Донецьку, тому він не перебував 17 травня 2016 року у м. Маріуполь Донецької області та, відповідно, не міг звернутися там за медичною допомогою. Іншого протипухлинного центру обласного значення, як у м. Донецьку, у Донецькій області немає.

Позивач відмовився отримати лікарняний та відмовився ставити печатку лікувального закладу на консультативних довідках, оскільки на штампах та печатках міститься інша символіка, яка не відповідає державній символіці України, а суд апеляційної інстанції помилково не застосував загальні принципи («Намібійські винятки»), сформовані у рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки очевидно, що можливості збору доказів на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи права на охорону здоров'я.

Не можна вважати відсутність на колегії обласної державної адміністрації відсутністю на робочому місці, а КЗпП України не передбачає дисциплінарного стягнення за порушення «виконавської дисципліни».

У травні 2017 року Донецька обласна державна адміністрація, Донецька обласна військово-цивільна адміністрація подали заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що апеляційним судом правильно встановлено, що листок непрацездатності за спірний період ОСОБА_1 не отримував, а консультативні висновки не містять печатки лікувально-профілактичного закладу та в них не зазначений час проведеної консультації, місцезнаходженням підприємства роботодавця є м. Маріуполь Донецької області. Зі змісту наказів за підписом позивача вбачається, що їх видано у м. Маріуполі Донецької області за місцем знаходження підприємства, в той час як позивач стверджує, що він перебував у м. Донецьку.

08 травня 2018 року цивільну справу передано до Верховного Суду.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 13 жовтня 2014 року розпорядженням виконуючого обов'язки голови Донецької обласної ради призначено на посаду генерального директора КП «Компанія «Вода Донбасу» та вирішено укласти із ним контракт терміном на два роки. Відповідно до пункту 6.1. цей контракт діє з 13 жовтня 2014 року по 12 жовтня 2016 року.

Як убачається зі змісту пункту 1.5 контракту від 13 жовтня 2014 року та пунктів 1.3, 1.4, 7.2 статуту КП «Компанія «Вода Донбасу», затвердженого розпорядженням голови Донецької обласної ради від 28 серпня 2007 року, підприємство є об'єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, що знаходиться в управлінні Донецької обласної ради.

Статтею 1 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» передбачено, що для виконання повноважень місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених цим Законом, у районі проведення антитерористичної операції можуть утворюватися військово-цивільні адміністрації.

Військово-цивільні адміністрації району, області - це тимчасові державні органи, що здійснюють на відповідній території повноваження районних, обласних рад, державних адміністрацій та інші повноваження, визначені цим Законом.

Військово-цивільні адміністрації є юридичними особами публічного права і наділяються цим та іншими законами повноваженнями, у межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Військово-цивільні адміністрації населених пунктів набувають прав та обов'язків з дня внесення запису про їх державну реєстрацію як юридичних осіб до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Районні та обласні державні адміністрації, що набули статусу військово-цивільних адміністрацій, не потребують внесення змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. В офіційній назві цих органів може застосовуватися поряд з назвою відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань додаткова назва «військово-цивільна адміністрація», що вказує на їхній тимчасовий статус із додатковими повноваженнями.

Виходячи зі змісту пункту 12 статті 3 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації», повноваження військово-цивільних адміністрацій здійснюються ними в порядку, визначеному законами України для здійснення повноважень відповідних органів місцевого самоврядування, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Пунктом 1 Указу Президента України «Про утворення військово-цивільних адміністрацій» від 05 березня 2015 року № 123/2015 постановлено на виконання Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» утворити Донецьку обласну військово-цивільну адміністрацію.

Таким чином, між керівником КП «Компанія «Вода Донбасу» та Донецькою обласною державною адміністрацією Донецької обласної військово-цивільної адміністрації склалися трудові правовідносини.

Згідно зі статтею 139 КЗпП України працівник зобов'язаний працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової та технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 має обов'язки перед відповідачем у межах, встановлених діючим законодавством, статутом та вищезазначеним контрактом. 13 травня 2016 року телефонограмою позивача було повідомлено про проведення засідання колегії обласної державної адміністрації та необхідність його особистої участі, яке відбудеться 17 травня 2016 року об 11.00 год. на АДРЕСА_1. Також повідомлено про його особисту участь, необхідність бути готовим до виступу з питання порядку денного засідання колегії та потребу надати інформацію щодо участі департаменту житлово-комунального господарства облдержадміністрації до 15.00 год. 13 травня 2015 року на електронну адресу.

Відповідно до табелів виходу працівників за травень 2016 року ОСОБА_1 був відсутній на роботі у період з 16 травня по 26 травня 2016 року (включно) у зв'язку з перебуванням на лікарняному.

17 травня 2016 року об 11.10 год. складено акт про відсутність у засіданні колегії Донецької обласної державної адміністрації «Про підсумки роботи житлово-комунального господарства області в осінньо-зимовий період 2015-2016 років та завдання на період підготовки до роботи взимку 2016-2017 років» ОСОБА_1 - генерального директора КП «Компанія «Вода Донбасу».

Розпорядженням голови обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 09 червня 2016 року № 468 оголошено ОСОБА_1 (генеральному директору комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу») догану за порушення виконавської і трудової дисципліни (відсутність на робочому місці без поважної причини).

Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Таким чином, дисциплінарне стягнення накладене на позивача розпорядженням голови Донецької обласною державною адміністрації Донецької обласної військово-цивільної адміністрації в межах його повноважень.

Розпорядження про оголошення догани було винесено 09 червня 2016 року, тобто стягнення на позивача було накладено у межах встановлених законом.

Статтею 149 КЗпП України встановлено певний порядок застосування дисциплінарних стягнень, а саме: до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

17 травня 2016 року Департамент житлово-комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації повідомив ОСОБА_1 про необхідність надання його особистих пояснень щодо його відсутності на вищевказаній колегії, що підтверджується листом.

06 червня 2016 року ОСОБА_1 надав особисті пояснення про те, що був відсутній на засіданні колегії, яке проводилось 17 травня 2016 року в обласній державній адміністрації, тому що з 16 травня до 26 травня 2016 року проходив курс лікування в Донецькому обласному противопухлинному центрі на вул. Полоцькій, 2в у м. Донецьку. Також надав наказ про покладення обов'язків генерального директора на ОСОБА_2 на період його тимчасової непрацездатності та консультативні висновки Донецького обласного противопухлинного центру від 16 травня 2016 року та від 27 травня 2016 року.

06 червня 2016 року Департамент житлово-комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації повідомив про потребу надати на електронну адресу копію листка непрацездатності за період з 16 травня до 26 травня 2016 року та копію розпорядчого документу за його підписом і печаткою підприємства про накладення обов'язків генерального директора КП «Компанія «Вода Донбасу» на ОСОБА_2, директора з економіки і фінансів, що підтверджується листом.

Судом установлено, що листок непрацездатності за спірний період позивач не отримував.

Наявність поважних причин визнається у разі доведеної непрацездатності працівника, проте вона не була підтверджена листком непрацездатності.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції № 455 тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Згідно з пунктом 1.2 Інструкції № 455, видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених пунктами 1.14, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6.

Так, зокрема, пунктом 2.19 вказаної Інструкції передбачено, що особам, які самостійно звернулись по консультативну допомогу, видається довідка довільної форми за підписом лікуючого лікаря, засвідченим печаткою лікувально-профілактичного закладу, з обов'язковим зазначенням часу проведеної консультації.

Позивачем був наданий консультативний висновок Донецького обласного противопухлинного центру від 16 травня 2016 року та від 27 травня 2016 року, відповідно до яких він знаходився на лікуванні в хірургічному відділені № 5 з 16 травня по 26 травня 2016 року, отримував курс імуннотерапії.

Проте, надані ОСОБА_1 консультативні висновки не містять печатки лікувально-профілактичного закладу та в них не зазначений час проведеної консультації.

Суд апеляційної інстанції, даючи оцінку поважності причин відсутності на вказаному засіданні позивача, вказав, що листок непрацездатності за спірний період позивач не отримував, а надані позивачем консультативні висновки від 16 та 27 травня 2016 року не відповідають зазначеним вище вимогам Інструкції № 455, оскільки не містять печатки лікувально-профілактичного закладу та в них не зазначений час проведеної консультації, тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову про визнання незаконним та скасування розпорядження голови обласної державної адміністрації, керівника обласної військової адміністрації «Про оголошення догани».

Доводи касаційної скарги про те, що робочим місцем позивача є адміністративна будівля, де розташований апарат управління компанії КП «Компанія «Вода Донбасу», на вул. Артема, 85 у м. Донецьку, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до наявної в матеріалах справи копії розпорядження голови Донецької обласної ради від 28 листопада 2014 року «Про затвердження змін до статуту комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» та інформації, яка розміщена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження КП «Компанія «Вода Донбасу» є вул. К. Лібкнехта, 177А у м. Маріуполі Донецької області, тобто на підконтрольній українській владі території.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд помилково не застосував «Намібійські винятки» щодо того, що документи, видані на території, непідконтрольній органам державної влади, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, не є обґрунтованими, враховуючи, що вказані вище консультативні висновки не містять інформації щодо приналежності медичного закладу та лікуючого лікаря до будь-якої медичної установи.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновком суду апеляційної інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. Відповідно до статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі суд апеляційної інстанції не порушив норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального закону, то рішення суду є законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому це рішення відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Донецької області від 08 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

С. Ю.Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська