Справа № 466/8266/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2019 року м. Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Ковальчука О.І.

з участю секретаря Кайрякової К.О.

державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Вдович М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Вдович М.Б. про повернення виконавчого документу стягувачеві від 12.09.2019 року у виконавчому провадженні №52386557

ВСТАНОВИВ :

10.10.2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд зі скаргою на постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Вдович М.Б. про повернення виконавчого документу стягувачеві від 12.09.2019 року у виконавчому провадженні №52386557.

В обґрунтування вимог заявник скарги зазначила, що на виконанні в Шевченківському відділі державної виконавчої служби м. Львова ГТУЮ у Львівській області перебуває зведене виконавче №52694057 до складу якого входить виконавче провадження №52386557 з примусового виконання виконавчого листа №466/3248/15-ц, виданого 13.09.2016 року Шевченківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 533581,40 грн. боргу.

12 вересня 2019 року державний виконавець Вдович М.Б. Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова ГТУЮ у Львівській області виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Вказану постанову заявник отримала 30.10.2019 року.

Заявник вважає дану постанову незаконною з таких підстав.

Так, в постанові про повернення виконавчого документу стягувачеві, державний виконавець вказує те, що звернувся в АКБ «Форум» надати інформацію про залишок заборгованості боржника перед АКБ «Форум» та надати дозвіл на реалізацію іпотечного майна. Проте, АКБ «Форум» відповіді на звернення державному виконавцю не надав, а останній, не отримавши відповіді на своє повідомлення зробив висновок, що в боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення, що є незаконним.

Крім того, вказане виконавче провадження входить до складу зведеного виконавчого провадження, а в матеріалах зведеного виконавчого провадження є інформація про земельну ділянку в с. Угри Городоцького району Львівської області, що належить боржнику на праві приватної власності. Проте, державний виконавець не звернув стягнення на цю земельну ділянку, тобто не в повному обсязі провів виконавчі дії, що суперечить ЗУ «Про виконавче провадження». На підставі вище наведеного заявник просить суд скаргу задовольнити.

Представник заявника ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав повністю, зіславшись на викладені в ній доводи та просить дану скаргу задовольнити. В останнє судове засідання не з`явився, однак суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Державний виконавець Шевченківського відділу ДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Вдович М.Б. в судовому засіданні заперечив проти вимог скарги, підтримавши письмовий відзив, долучений до матеріалів справи, вважає їх безпідставними, оскільки він діяв правомірно та в межах Закону України «Про виконавче провадження».

Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

В судовому засіданні встановлено, що в Шевченківському відділі державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області знаходиться виконавче провадження ВП №52386557 з примусового виконання виконавчого листа №466/3248/15-ц, виданого 13.09.2016 року Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитків в розмірі 533581,40 грн.

12.09.2019 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Вдович М.Б. з межах даного виконавчого провадження винесено постанову від 12.09.2019 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» про повернення виконавчого документу стягувачу (а.с.3).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Так, з наданих копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем були вчинені певні дії щодо розшуку майна боржника, які узгоджуються з вимогами ЗУ "Про виконавче провадження".

Разом з тим, суд вважає, що державним виконавцем вжито недостатньо заходів щодо розшуку майна боржника, оскільки державний виконавець звернувся в АКБ «Форум» щодо надання інформації про залишок заборгованості боржника перед АКБ «Форум» та надання дозволу на реалізацію іпотечного майна, однак не зважаючи на те, що АКБ «Форум» відповіді на звернення державному виконавцю не надав, останній, не отримавши відповіді зробив висновок, що в боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення.

Відповідно до вимог ст. 36 ЗУ "Про виконавче провадження", розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Згідно ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

У відповідності до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що державним виконавцем вчинено не достатньо заходів для примусового виконання рішення, отриманої виконавцем інформації не достатньо для однозначного висновку про відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення. Таким чином у суду є підстави вважати, що оскаржувана постанова була винесена передчасно.

Державний виконавець не вжив достатніх заходів щодо примусового виконання вищевказаного судового рішення, не використав всіх передбачених ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» прав під час здійснення виконавчого провадження.

Встановлені судом обставини є підставами для задоволення скарги та скасування оскаржуваної постанови, оскільки така порушує права заявника (стягувача) на одержання від боржника стягнутих з нього за судовим рішенням коштів.

На підставі вищенаведеного можна зробити висновок про те, що постанова державного виконавця від 12.09.2019 року про повернення виконавчого документу стягувачу є безпідставною та неправомірною, прийнятою з порушенням вимог чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 258, 260, 353, 354, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ :

скаргу задовольнити повністю.

Скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Вдович М.Б. від 12.09.2019 року про повернення виконавчого документу стягувачеві у виконавчому провадженні №52386557, що входить до складу зведеного виконавчого провадження №52694057.

Ухвала може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складено 23 грудня 2019 року.

Суддя О. І. Ковальчук