Справа № 357/1534/19
У Х В А Л А

"12" лютого 2019 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О. В. оглянувши заяву ОСОБА_1, про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

08.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою до предявлення позову до ОСОБА_2, про стягнення суми боргу за договором позики з урахуванням індексу інфляції та 3% процентів річних. Заяву обґрунтував тим, що 27.03.2018 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 взяв у нього в борг грошові кошти в розмірі 600 000,00 грн. на ремонт належної йому на праві власності нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Київська, 74, які він зобовязувався повернути не пізніше 20.08.2018 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов, ОСОБА_2 видана розписка від 27.03.2018 року, крім того позичальник надав йому копії правовстановлюючих документів на нежитлові будівлі, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Київська, 74, які підтверджували те, що позичальник має реальну можливість повернути позичені грошові кошти. Станом на 08.02.2019 року вказані грошові кошти ОСОБА_2 йому не повернені, тобто позичальником прострочено обовязок більше ніж на 5 місяців. На його неодноразові звернення ОСОБА_2 пояснює, що грошові кошти витратив на ремонт нежитлової будівлі і він не має можливості повернути борг. У звязку з невиконанням позичальником свого обовязку щодо повернення йому суми позики у встановлений строк, він має право звернутись до суду із позовом про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексі інфляції та 3% річних. Враховуючи вищевикладене, його позов про стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних може бути забезпечено шляхом накладення арешту на майно та забороною вчиняти реєстраційні дії щодо нього. Відповідно до копії свідоцтва від 19.03.2018 року нежитлові будівлі, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Київська, 74, придбані ОСОБА_2 за 491 220,20 грн.. У випадку задоволення його позовних вимог про стягнення суми боргу він матиме можливість за рахунок вказаного нерухомого майна задовольнити свої вимоги шляхом реалізації вказаного майна у виконавчому провадженні. Вважає, що в даному випадку існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду, оскільки сума позову є значною, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист і поновлення його порушених прав та інтересів, за захистом яких він має намір звернутися, так як ОСОБА_2 може відчужити належне йому нерухоме майно, щодо якого він просить вжити заходів забезпечення позову. Крім того, накладення арешту жодним чином не обмежить його у праві користування вказаним майном, а буде направлено виключно на заборону його відчуження, що в свою чергу забезпечить можливість виконання можливого рішення суду про стягнення з боржника грошових коштів. Заходи забезпечення позову, які він просить застосувати є розумними, обгрунтованими, логічними і справедливими до вирішення спору по суті, а також співмірними із позовними вимогами, які він має намір заявити. Підстави для обовязкового застосування зустрічного забезпечення в даному випадку відсутні.

У звязку з цим просив вжити заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення суми боргу за договором позики з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, а саме: накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, на приміщення №2 в нежитловій будівлі літера «А» площею 976,7 кв. м. та приміщення №2 в нежитловій будівлі літера «Б» площею 15,8 кв. м., нежитлову будівлю літера «Г», площею 31,7 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Київська, 74 та заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно: скасування реєстрації права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_2, а саме: на приміщення №2 в нежитловій будівлі літера «А» площею 976,7 кв. м., приміщення №2 в нежитловій будівлі літера «Б» площею 15,8 кв. м., нежитлову будівлю літера «Г», площею 31,7 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Київська, 74.

При вирішенні питання щодо забезпечення позову суд виходить з наступного.

Заява про забезпечення позову відповідає вимогам, які містяться у Главі 10 Розділу І ЦПК України, тому підстави для її повернення заявнику відсутні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Пункт 1, 4 частини 1 ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів заяви, предметом позову, який просить забезпечити заявник, є стягнення суми боргу за договором позики з ОСОБА_2 (у майбутньому відповідача) в розмірі 600 000,00 грн., індексу інфляції в розмірі 24000,00 грн. (інфляційні втрати) та 3% річних в розмірі 5 030,14 грн., всього 629 030,14 грн.. Враховуючи ціну позову заявник просить забезпечити позов, шляхом накладення арешту на нежитлові будівлі, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Київська, 74, які належать ОСОБА_2, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.03.2018 року та копією свідоцтва від 19.03.2018 року.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має також врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Однак, заявником не назначено обставин, які підтверджують те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не зазначено відомості щодо відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, заявлено спосіб забезпечення позову щодо накладення арешту на майно та заборону вчинення дій, а позовні вимоги передбачають стягнення грошових коштів, не додано доказів щодо вартості майна станом на дату звернення до суду з вказаними вимогами, як і не додано доказів щодо порушення відповідачем прав позивача. Також, матеріали заяви не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.11.2018 року у справі №752/6255/18.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1, про забезпечення позову, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала складена 12.02.2019 року.

СуддяОСОБА_3