Справа № 296/4206/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" грудня 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

секретаря судових засідань Тузенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради про приниження честі та гідності,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2019р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить стягнути з відповідача 300000 грн. моральної шкоди.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_2 вказала на те, що під час розгляду позовної заяви про порушення її прав на справедливий суд у справі №296/403/19 Виконавчий комітет Житомирської міської ради, як відповідач, у відзиві на позовну заяву від 08.02.2019р., у заперечені на відповідь на відзив на уточнену позовну заяву від 04.03.2019р., у відзиві на уточнену позовну заяву 22.02.2019р. послався на необхідність проведення психологічної експертизи для встановлення особливостей психічної діяльності в поведінці особи. На думку позивача, такі дії відповідача не відповідають жодним нормам чинного законодавства України, Конституції України та принижують її честь та гідність. Вказаними діями відповідача ОСОБА_1 завдано моральну шкоду, що призвело до погіршення стану її здоров`я, душевних страждань позбавило її можливості реалізації її звичок та бажань.

У відзиві на позов відповідач проти позову ОСОБА_1 заперечив. На думку відповідача підставою звернення ОСОБА_1 з даним позовом слугувало помилкове сприйняття позивачем необхідності підтвердження та доведення заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, що потребує, в тому числі, і проведення психологічної експертизи. Сучасні наукові методи психодіагностики дозволяють з високим ступенем точності визначити вид (характер) і рівень інтенсивності (глибину, ступінь) душевних страждань людини. Це потребує проведення психодіагностичного дослідження її індивідуальних (темперамент, характер) і особистих (ціннісна орієнтація особистості, ієрархія ведучих мотивів і емоційних станів) особливостей, для чого потрібні відповідні знання в області психології.

В заяві про уточнення позовних вимог (а.с.84-93) ОСОБА_1 обгрунтувала розмір моральної шкоди з урахуванням положень ст.ст. 364, 366, 367 КК України, якими встановлено штраф за порушення законодавства.

В заяві від 09.12.2019р. ОСОБА_1 просила розгляд справи здійснювати у її відсутність. Позов підтримала та просила його задовольнити (а.с.122).

Представник виконавчого комітету Житомирської міської ради Дідовець Ю.П. в заяві від 11.12.2019р. просила розгляд справи здійснювати у її відсутність (а.с.123).

Дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Нормами статей 297, 299 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Судом встановлено, що в провадженні Корольовського районного суду м.Житомира перебувала справа №296/403/19 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради про порушення прав позивача на справедливий суд по справі №296/10606/16а, стягнення моральної шкоди.

Підставою звернення позивача з позовом у даній справі слугувало приниження, на думку ОСОБА_1 , її честі і гідності що виразилось у посиланнях відповідача у справі №296/403/19 на те, що позивачем не подано документів щодо проведення психологічної експертизи, довідок лікаря-психолога , що б підтвердило психологічний зміст моральних страждань, негативних змін психічної діяльності особи (позивача). Доведення або спростування факту заподіяння відповідачем ОСОБА_1 моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру мало б значення для вирішення спору про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України.

Згідно з ч. 1, п.4 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи.

В пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з п.5 даної постанови Пленуму обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З точки зору ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приписами ч.1 ст.178 ЦПК України визначено, що у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

Як визначено ч.1 ст.180 ЦПК України, у запереченні відповідач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

Таким чином, користуючись своїми правами представник відповідача по справі №296/403/19 подав відзив на позовну заяву від 08.02.2019р., відзив на уточнену позовну заяву від 22.02.2019р., заперечення на відповідь на відзив на уточнену позовну заяву від 04.03.2019 (а.с.5-10).

Обгрунтовуючи свої заперечення на позовну заяву ОСОБА_1 по справі №296/403/19 представник виконавчого комітету Житомирської міської ради зазначив зокрема, що "не додано доказів щодо проведення психологічної експертизи, яка могла б встановити, ті особливості психічної діяльності і такі їх прояви у поведінці особи, що мають юридичне значення і викликають певні правові наслідки. Тобто, наявність моральної шкоди та її грошовий еквівалент. Не долучено до позову також жодної довідки від лікаря-психолога або інших лікарів" (а.с.6). "Не долучено до позову жодної довідки від лікаря-психолога або інших лікарів" (а.с.7 на звороті). "Не додано документів щодо проведення психологічної експертизи, яка могла б встановити, ті особливості психічної діяльності і такі їх прояви у поведінці особи, що мають юридичне значення і викликають певні правові наслідки. Тобто, наявність моральної шкоди та її грошовий еквівалент" (а.с.9 на звороті).

У відзиві на позов представин відповідача по справі №296/403/19 висловив свої доводи щодо необхідності висновку судово-психологічної експертизи, яка допомагає визначити факт наявності моральних страждань, їх ступінь, глибину, вплив, встановити причинно-наслідковий зв`язок змін психологічної діяльності особи, з метою встановлення й відшкодування (компенсації) моральної шкоди.

Суд звертає увагу на те, що психологічна експертиза є однією з форм застосування спеціальних психологічних знань у цивільному судочинстві, яка допомагає суду у вирішенні питань психологічного змісту.

Об`єктом дослідження є психічна діяльність особи, яка претендує на компенсацію моральної шкоди у юридично значущий період, що включає ситуацію завдання моральної шкоди, а також ситуацію, яка настала після правопорушення, пов`язана із моральними й фізичними стражданнями.

Предметом дослідження є фактичні дані щодо змін у психічній діяльності постраждалого, які настали в результаті дії (бездіяльності) особи, яка завдала шкоди. Виходячи з цього, основними завданнями виду судової експертизи є визначення наявності/відсутності факту негативних змін, з боку психіки підекспертної особи як прояв моральних страждань, що викликані діями відповідача; рівня (глибини) ураження психіки.

Поняття «моральна шкода» визначено в Постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, де в п. 3 постанови визначено, що під моральною шкодою розуміють втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Приводи для призначення судово-психологічної експертизи моральної шкоди базуються на тому, що необхідно вирізняти факти й думки.

Отже, висновок експерта в такому разі може слугувати доказом того або іншого ступеню моральних страждань, визначення якого є необхідним для встановлення розміру компенсації.

Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом (абз.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи ").

Таким чином, посилання відповідача у відзиві на позов ОСОБА_1 на відсутність в матеріалах справи №296/403/19 документів щодо проведення психологічної експертизи, довідок лікаря-психолога не можуть свідчити про приниження честі та гідності ОСОБА_1 , а є лише визначальним фактом для вирішення питання наявності моральних страждань, встановлення розміру компенсації нанесеної моральної шкоди у грошовому еквіваленті.

При з`ясуванні фактів, з якими закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Відповідно до п.7 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Враховуючи, що позивачем не доведено протиправності дій відповідача, якими принижено честь та гідність ОСОБА_1 під час розгляду цивільної справи №296/403/19, в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 9, 34, 129 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 23,275, 297, 1167 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради про приниження честі та гідності, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Cуддя В. П. Маслак