ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Херсон

Справа766/8659/18

Провадження № 22-ц/819/188/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)

Суддів: Вейтас І.В.,

Приходько Л.А.,

Секретар судового засідання: Зварич С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 29 листопада 2018 року, ухвалене під головуванням судді Дорошинської В.Е., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Перша Херсонська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про часткове скасування свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: перша Херсонська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про часткове скасування свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5, після смерті якого згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 січня 2008 року вона успадкувала 51/100 частину житлового будинку АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дід ОСОБА_6, на момент смерті якого вона мешкала поруч із дідом, опікуючись ним.

Відповідачка ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_6, яка після смерті діда повідомила позивачці, що за життя померлий склав заповіт саме на користь відповідачки, а тому вона не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за правом представлення.

Проте, на початку 2018 року позивач дізналася, що померлий дід не складав заповіт, а відповідач оформила право на спадщину за законом, повідомивши нотаріусу неправдиву інформацію про відсутність інших спадкоємців.

Пославшись на те, що її права на спадкування за правом представлення після померлого діда, з яким вона проживала на час його смерті, а отже є такою, що прийняла спадщину, порушенні, ОСОБА_3, уточнивши позовні вимоги, просила:

скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 14 грудня 2005 року, видане ОСОБА_2 державним нотаріусом першої Херсонської державної нотаріальної контори, номер спадкової справи №327/2005/, зареєстрованого в реєстрі за №3-2717 в частині 1/2 від спадкового майна, яке складається з житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 1300 кв.м;

визнати за нею право на спадок за законом у порядку представлення після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6, що складається із рівної частини від спадщини: 1/2 житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 1300, 0 кв.м.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 29 листопада 2018 року позов задоволений у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, пославшись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Скарга мотивована тим, що позивач ОСОБА_3 на час смерті діда не проживала постійно з останнім, спадщину у визначений законом спосіб не прийняла. Позивач відвідувала ОСОБА_6, надавала посильну допомогу, як онука, яка у 2005 році була студенткою та навчалася у вищі.

Дійшовши висновку, що позивач фактично прийняла спадщину після діда, суд, на думку апелянта, не врахував покази самої ОСОБА_3 про те, що вона не залишалася на ніч у належній діду частині житлового будинку АДРЕСА_1, а, маючи на праві власності частку у домоволодінні АДРЕСА_2, проживала саме там.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її адвокат Іванов Р.А. просили апеляційну скаргу задовольнити з підстав викладених у скарзі.

Відповідач пояснила, що ОСОБА_3, на час смерті ОСОБА_6, мешкала та була зареєстрована у батьків своєї матері, яка виїхала на заробітки закордон. Позивач відвідувала вдень діда, проте ніколи не проживала з ним постійно.

Отримане у спадок після померлого ОСОБА_6 спадкове майно у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1, у 2008 році вона відчужила на користь ОСОБА_4, яка на сьогоднішній день є власником цього майна.

Адвокат ОСОБА_3 - Мороз А.І., вказуючи на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Не заперечувала пояснення відповідача про те, що позивачка була зареєстрована за місцем проживання батьків її матері. Після відвідування діда ОСОБА_6, вона залишалася на ніч у належній їй частині домоволодіння АДРЕСА_2 (технічний запис судового засідання від 06 лютого 2019р.)

Треті особи - представник Першої Херсонської державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 до суду не з'явилися. Причини неявки не повідомили.

Заслухавши доповідача, учасників справи, які з'явилися в судове засідання та їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1266 ЦК України визначено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6.

До складу спадщини увійшли житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та грошові заощадження, розміщенні на рахунках у банківській установі в загальному розмірі 2903,80грн.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Встановлено, що спадкоємцями після ОСОБА_6 є донька померлого відповідач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_3 за правом представлення, оскільки на момент смерті діда помер її батько ОСОБА_5.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач в силу ст.1268 ч.3 ЦК України прийняла спадщину після ОСОБА_6, оскільки на час смерті останнього проживала поряд із спадкодавцем, здійснювала його догляд у зв'язку із хворобою.

Про порушення спадкових прав ОСОБА_3 довідалася наприкінці 2017 року, коли з'ясувала, що померлий не складав заповіт на користь відповідачки, а остання успадкувала майно за законом, не повідомивши нотаріуса про наявність інших спадкоємців.

Проте, погодитися із висновками суду не можна.

За положеннями статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.1 ст.29 ЦК України, в редакції 2005р., є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ст.1269 ч.1 ЦК України, в редакції 2005р.).

Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Зібранні у справі докази свідчать, що з 20 березня 2001 року зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 було домоволодіння АДРЕСА_3 (а.с.7).

Також позивачу в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_5 належала на праві власності 51/100 з 1/2 частини спадкового майна у домоволодінні АДРЕСА_2 (а.с.45). Інша 1/2 частина цього домоволодіння перебуває у власності ОСОБА_2

Встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1, де проживав ОСОБА_6, та домоволодіння АДРЕСА_2 є суміжними та фактично розташованими на одній земельній ділянці.

На підставі показів свідків суд першої інстанції встановив, що позивач відвідувала та надавала допомогу своєму діду ОСОБА_6 Наприкінці 2004р. - на початку 2005р. вона здійснювала догляд за дідом, обумовлений хворобою останнього (перенесений інсульт), мешкала поруч із дідом та тіткою - відповідачем ОСОБА_2 У літній кухні, де проживав дід, мала свої особисті речі.

Наведені встановленні судом обставини, з урахуванням положень ч.1 ст.29 ЦК України, не дають підстав вважати, що на час відкриття спадщини (ІНФОРМАЦІЯ_2) ОСОБА_3 постійно проживала разом із спадкодавцем, а отже є такою, що прийняла спадщину.

Тимчасове перебування позивачки разом із дідом та його догляд викликано наявністю родинних відносин та було тимчасово обумовлено хворобою останнього, що унеможливлює визнання особи такою, що прийняла спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України.

Під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанціях ОСОБА_3 та її представник - адвокат Мороз А.О. пояснили, що вдень позивач здійснювала догляд за ОСОБА_6 та залишалася ночувати у належній їй на праві власності частині домоволодіння АДРЕСА_2.

Встановлено, що 26 травня 2005 року ОСОБА_2 подала до Першої Херсонської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_6, в якій зазначила про відсутність інших спадкоємців (а.с.10). 14 грудня 2005 року відповідачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно ОСОБА_6 (а.с.122).

Подання заяви, яка містить недостовірну інформацію щодо кола спадкоємців, не спростовує обов'язок для інших спадкоємців на вчинення дій спрямованих на прийняття спадщини, та не залежить від пояснень спадкоємців про наявності або відсутності заповіту.

Позивач, будучи спадкоємицею ОСОБА_6, та, достовірно знаючи про смерть спадкодавця, спадщину у розумінні приписів ст. 1268 ч.3, 1269 ч.1 ЦК України не прийняла, що унеможливлює вирішення питання про визнання за нею права на спадок у вигляді 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 1300,0 кв. м, яке фактично у 2008 році відчужено на користь третьої особи по справі ОСОБА_4 та, на яке, в силу ст.1280 ЦК України, позивач не має права претендувати в натурі.

Виходячи із оцінки доказів, наданих учасниками справи, та враховуючи норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняття по справі нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про часткове скасування свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 29 листопада 2018 року скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Перша Херсонська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про часткове скасування свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 13 лютого 2019 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: І.В. Вейтас

Л.А. Приходько