"27" грудня 2019 р.
Справа № 642/8232/19
Провадження № 2/642/2016/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 року Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Шрамко Л.Л.,

з участю секретаря - Бондаренко В.П.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у приміщенні суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

6 грудня 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18 липня 2012 року.

В обґрунтування позову позивачка послалась на те, що дітей від шлюбу не мають. Чоловіком є громадянином Індії. Сімейне життя не склалось. З 12 березня 2018 року проживають з чоловіком окремо. Шлюбні стосунки припинені. Вони мають різні погляди на життя, мають різне віросповідання, їх нічого не пов`язує. Поновлення шлюбних стосунків є неможливим.

Ухвалою суду від 9 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

У підготовче засідання сторони не з`явились, подали заяви з проханням справу розглядати у їхньої відсутності, просили розірвати шлюб.

Враховуючи заяви сторін, відповідно до ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного.

Згідно з свідоцтвом про шлюб, виданим шлюбним урядовцем ОСОБА_3 , Індія, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 18 липня 2012 року.

Позивачка є громадянкою України , а відповідач є громадянином Індії.

Дітей сторони не мають.

Сторони припинили шлюбні стосунки, обидва наполягають на розірванні шлюбу.

Примирення обидві сторони вважають неможливим.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб.

За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує лише формально, поновлення шлюбних відносин є неможливим, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Прізвище позивачка після реєстрації шлюбу не змінювала.

Керуючись ст. ст. 4,5, 13,89, 206, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 110, 112 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ((РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) та громадянином Індії ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) зареєстрований 18 липня 2012 року ОСОБА_3 , Індія.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м.Харкова у 30-денний строк з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 27 грудня 2019 року.

Суддя Л.Л. Шрамко