Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 936/1031/19

Провадження № 2/936/272/2019

20.12.2019 року смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Вотьканича В.А., за участю секретаря судового засідання Іванової Н.Я.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

представник відповідача Бирак Ф.Ф.,

представник третьої особи - ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гукливської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Воловецька державна нотаріальна контора, про визнання права власності на садибу в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

25.11.2019 р. до суду звернулася позивач ОСОБА_1 з позовом до Гукливської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Воловецька державна нотаріальна контора, про визнання права власності на садибу в порядку спадкування.

Позов мотивовано тим, що позивач ОСОБА_1 була дружиною ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема, на садибу, яка складається із житлового будинку, гаража, колодязя та септика, що розташована за адресою АДРЕСА_1 . За життя спадкодавець не встиг зареєструвати право власності на зазначене майно. У відповідності до ст. 1261 ЦК України, позивач ОСОБА_1 являється спадкоємцем першої черги за законом.У зв`язку, із тим, позивач ОСОБА_1 звернулася в державну нотаріальну контору для оформлення за ОСОБА_4 спадщини, проте постановою від 15 листопада 2019 року державного нотаріуса Дідренцел В.Т. Воловецької державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через відсутність правовстановлюючих документів виданих на ім`я її чоловіка ОСОБА_4 на зазначений житловий будинок з належними до нього прибудинковими спорудами. Просить суд визнати за нею право власності на садибу, яка складається із житлового будинку та належними до нього прибудинковими спорудами, які знаходяться в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не з`явилися, однак позивач подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник третьої особи, державний нотаріус Дідренцел В.Т. в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву, в якій зазначила, що згідно даних Спадкового реєстру та Алфавітної книги обліку спадкових справ, за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_4 Воловецькою державною нотаріальною конторою 14.11.2018 р., на підставі заяви спадкоємця ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом, заведена спадкова справа за № 119/2018, заповітів, на випадок своєї смерті спадкодавець не залишав. Просила розглянути справу без її участі, щодо задоволення позову не заперечує.

Представник відповідача Гукливської сільської ради Воловецького району Закарпатської області Бирак Ф.Ф., в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій позов визнає повністю, просив розглядати справу без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за час спільного подружнього життя (шлюб зареєстровано 04 березня 1986 року Верхньоворітською сільської радою народних депутатів Воловецького району Закарпатської області) на відведеній земельній ділянці побудували житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами в АДРЕСА_1 . Оскільки житловий будинок був побудований подружжям під час перебування в шлюбі, він належав подружжю на праві спільної сумісної власності.

З паспорту на забудову земельної ділянки в населеному пункті Української ССР від 24.04.1987 р., виданим виконкомом Воловецької районної ради народних депутатів Закарпатської області, вбачається, що земельна ділянка площею 0,07 га під забудову виділена ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 .(а.с. 9).

Витягом із рішенням за № 185 Виконавчого комітету Воловецької районної ради народних депутатів від 10.12.1987 р. «Про надання дозволу на будівництво (перебудову) індивідуального жилого будинку та господарсько-побутових споруд гр. ОСОБА_4 », було дозволено ОСОБА_4 будівництво (перебудову) індивідуального жилого будинку та господарсько-побутових споруд на земельній ділянці площею 700 кв. м., яка розташована в АДРЕСА_1 . Цим витягом із рішення також доручено районному архітектору видати забудовнику ОСОБА_4 будівельний паспорт на забудову земельної ділянки.(а.с.10).

Згідно з Актом про відведення земельної ділянки у межах села (селища, міста) від 25.04.1987 р., представником технічного бюро при районній архітектурі Воловецького району Вішован М.В., в присутності представника сільської (селищної, міської) Ради народних депутатів Лапко Г.Ю., проведений в натурі відвід забудовникові ОСОБА_4 земельної ділянки для індивідуального житлового будівництво в АДРЕСА_2 загальною площею 700 кв.м. та закріпленої в натурі знаками і передана забудовникові ОСОБА_4 (а.с.10).

Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Таким чином, встановлено, що вищезазначений паспорт на забудову земельно їділянки в населеному пункті Української ССР від 24.04.1987 р. виданим виконкомом Воловецької районної ради народних депутатів Закарпатської області, підтверджує що житловий будинок АДРЕСА_1 , із належними прибудинковими спорудами, перебував в приватній власності ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік позивачки ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . У зв`язку з цим відповідно до ст. 1220 ЦК України, за ним відкрилась спадщина. За життя спадкодавець не встиг зареєструвати право власності на вказане спадкове майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 цього Кодексу спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На час відкриття спадщини ОСОБА_4 проживав у спадковому будинку разом зі своєю дружиною ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою Гукливської сільської ради Воловецького району Закарпатської області від 29.10.2019 р. за № 1089 (а.с.12).

Судом з`ясовано, що позивач ОСОБА_1 є дружиною спадкодавця ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 виданого 04.03.1986 р. та зареєстровано Верхньоворітською сільської радою народних депутатів Воловецького району Закарпатської області.(а.с.6) .

Відповідно до ст. 1261 ЦК України ОСОБА_1 належить до першої черги спадкоємців за законом. Інші члени родини, які відносяться до першої черги спадкоємців, зокрема, дочка позивачки ОСОБА_5 , до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, у визначений законом термін не зверталася. У зв`язку з відсутністю інших спадкоємців першої черги, позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 1269 ЦК України у визначений строк ОСОБА_1 подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини, що підтверджується заведеною спадковою справою за № 119/2018, а тому відповідно до ст. 1268-1270 ЦК України, вона прийняла спадщину, яка є належною їй з часу відкриття.

Відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливила видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 , в зв`язку з чим 15.11.2019 р. було винесено постанову, якою відмовлено у видачі на ім`я ОСОБА_1 , свідоцтва про право на спадщину за законом .(а.с. 11).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом з`ясовано, що позивач ОСОБА_1 не заявляла про відмову від спадщини. До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, ввійшли всі права та обов`язки спадкодавця, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а саме право власності на житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що позивач є дружиною спадкодавця, інших спадкоємців за законом чи заповітом не встановлено, суд визнав, що позивач ОСОБА_1 має право на спадщину за законом, як спадкоємець першої черги, за своїм чоловіком ОСОБА_4 , а також те, що позивач ОСОБА_1 протягом встановленого законом строку прийняла спадщину, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

З положень ч.1 ст. 3 ЦПК України випливає, що правовому захисту особи в порядку передбаченому цим кодексом підлягають порушені, невизнані або оспорювані права свободи чи інтереси.

Керуючись ст. ст. 12, 18, 81, 258, 263, 265, 273 ЦПК України, ст. ст. 321, 328, 392, 1216, 1222, 1258, 1268 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Гукливської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Воловецька державна нотаріальна контора, про визнання права власності на садибу в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , право власності на садибу, яка складається із житлового будинку за АДРЕСА_1 із належними прибудинковими спорудами в порядку спадкування за законом, за спадкодавцем чоловіком позивача ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Воловецький районний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий В.А. Вотьканич