Справа №366/1932/19
Провадження № 2/366/632/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 грудня 2019 року Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Тетервак Н.А.,

при секретарі Німченко Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Іванків Київської області, в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В с т а н о в и в :

06.08.2019 року позивачі звернулися до Іванківського районного суду Київської області з позовом до відповідача, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, свої позовні вимоги обґрунтували тим, що вони є власниками будинку АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 02 березня 2009 року, виданого на підставі розпорядження Рагівської сільської ради Поліського району Київської області від 02.03.2009 року за №7, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 20.03.2009 року.

Згідно довідки ОСОБА_3 на даний час фактично не проживає за вказаною адресою.

Відповідач, ОСОБА_3 є сином позивачки. У 2000 році ОСОБА_3 виїхав на постійне місце проживання до м. Києва. З часу реєстрації ОСОБА_3 за вказаною адресою не проживав.

Факт відсутності за місцем реєстрації відповідача підтверджується Актами обстеження місця проживання сім`ї від 09.04.2019 року № 141та від 01.08.2019року №237.

Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком він не цікавиться.

Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу вони не чинили.

Фактично, не проживання відповідача в житловому будинку є вибуття його на постійне місце проживання до іншого населеного пункту.

Факт відсутності за місцем реєстрації відповідача можуть підтвердити свідки: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Позивачі просять визнати ОСОБА_3 , 1981 р.н. таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

19 вересня 2019 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до підготовчого засідання на 15 листопада 2019 року (а.с.30).

Ухвалою Іванківського районного суду від 15 листопада 2019 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 20 грудня 2019 року (а.с. 40-41).

Позивачі у судове засідання не з`явилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи у їх відсутності . Позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Судові витрати залишити за ними.

Відповідач, ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився. Повістку не отримав.Конверт повернуто Укрпоштою на адресу суду з відміткою про причини повернення «за зазначеною адресою не проживає», тому у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення.

Враховуючи вимоги частини 11 статті 128 ЦПК України «з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Однак, ОСОБА_3 відзив не надіслав.

З огляду на це, відповідно до вимог ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, без фіксації судового процесу, на підставі наявних у справі доказів.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Статтями 15,16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого 02 березня 2009 року Рагівська сільська рада Поліського району Київської області посвідчує, що квартира (приміщення квартири спільного заселення, одноквартирний будинок), яка (який) знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності громадянці ОСОБА_6 та членам її сім`ї ОСОБА_2 , кожному в рівній долі вартості квартири (будинку) при спільній частковій власності; витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.2,3).

Відповідач зареєстрований в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживає, що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою Рагівською сільською радою Поліського району Київської області № 236 від 01.08.2019р. (а.с.8).

Позивачі просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі його відсутності саме без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім`ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком (квартирою) та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку (квартири) права власності на цей будинок (квартиру), а відтак - припинення права власності особи на будинок (квартиру) припиняє право членів її сім`ї на користування цим будинком (квартирою).

З огляду на викладене, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за наявності двох умов: по-перше, не проживання у спірному житловому приміщенні на час звернення до суду понад один рік, по-друге, таке непроживання має бути без поважних причин.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживає.

Відповідно до частини 3 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє членів сім`ї права користування займаним приміщенням.

Як вибачається із позовної заяви відповідач, ОСОБА_3 виїхав на постійне місце проживання до м.Києва. З часу реєстрації ОСОБА_3 за вказаною адресою не проживав. Факт відсутності за місцем реєстрації відповідача підтверджується Актами обстеження місця проживання сім`ї від 09.04.2019р. №141 та від 01.08.2019р. №237 (а.с.10-15).

Оскільки відповідач не мешкає в будинку адресою АДРЕСА_1 , не сплачує комунальних платежів, не веде ніяких господарських робіт, не має права власності на будинок, позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 71,72 ЖК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 81, 141, 175,177, 258, 263, 265, 273, 280,281 ЦПК України, суд ,-

У х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Н.А.Тетервак