РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/8356/15-ц

Провадження № 22-ц/4815/1221/19

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Тхоревський С.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 липня 2019 року (ухвалене у складі судді Гордійчук І.О., повний текст рішення суду виготовлено 05 липня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні автомобілем, -

в с т а н о в и в :

11 червня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні автомобілем.

Позовна заява мотивована тим, що 28 січня 2014 року між нею та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу авто, відповідно до якого їй було передано у власність автомобіль "Chevrolet Takuma", 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 .

Вказаний автомобіль вона зареєструвала на своє ім`я.

08 травня 2015 року автомобіль було вилучено на підставі ухвали про тимчасовий доступ до речей та документів слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 17 квітня 2015 року в межах кримінального провадження №0005529, зареєстрованого в ЄРДР 07.11.2014 року за заявою відповідача ОСОБА_2 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

Згідно матеріалів досудового розслідування, 01 серпня 2006 року ОСОБА_2 видав на користь свого зятя ОСОБА_4 генеральне доручення щодо розпорядження спірним автомобілем строком на п`ятдесят років з правом передоручення. ОСОБА_4 обтяжив спірне майно кредитними зобов`язаннями перед ОСОБА_5 , у зв`язку з чим передав останньому автомобіль та документи на нього, з видачею доручення, після чого останній діючи як кредитор провів відчуження спірного майна на користь ОСОБА_3

Вказує, що вона є добросовісним набувачем, натомість її право власності порушено особами, які його не визнають та можуть порушувати у майбутньому.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 липня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні автомобілем відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю порушеного права позивача. Позивачем не доведено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 чинять їй перешкоди у користування транспортним засобом.

06 серпня 2019 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення її позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 не визнає її право власності на автомобіль та чинить перешкоди у користуванні ним.

Кілька років транспортний засіб не перебував у її користуванні, оскільки його було вилучено ухвалою слідчого-судді.

На її автомобіль накладено арешт та передано їй на зберігання до того часу поки не буде встановлено хто є його власником.

18 вересня 2019 року ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому покликався на законність рішення суду.

Вказує, що право власності на автомобіль "Chevrolet Takuma" зареєстровано за позивачкою і підстав визнавати право власності ще раз немає.

Він та ОСОБА_3 оспорили правомірність набуття ОСОБА_1 права власності, подавши відповідний позов до Хмельницького міськрайонного суду та очікує результати перегляду справи Верховним Судом (справа № 686/10154/15-ц).

Жодних перешкод у користуванні автомобілем він не чинить.

Просить про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення її без задоволення.

Судом встановлено, що у власності ОСОБА_1 перебуває транспортний засіб, автомобіль марки "Chevrolet Tacuma", 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 28.01.2014 року серії НОМЕР_3 (а.с. 7, т. 1).

Ухвалою слідчого судді від 17 квітня 2015 року, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005529 від 07.11.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, старшому слідчому СВ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області Паюку О.Ф. надано дозвіл на тимчасовий доступ до транспортного засобу "Chevrolet Tacuma", 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_4 , який зареєстрований та перебуває у володінні ОСОБА_1 , з можливістю подальшого його вилучення та поміщення у внутрішній двір Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області, з метою зберігання як речового доказу та подальшого вирішення кримінального провадження по суті.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 19 червня 2017 року скасовано арешт, накладений на транспортний засіб марки "Chevrolet Tacuma", 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_4 , в межах кримінального провадження № 0005529, та зобов`язано слідчого СВ Рівненського відділу поліції ГУ НП в Рівненській області Карпінського В.І. передати його на відповідальне зберігання власнику з правом використання не безоплатній основі.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що автомобіль марки "Chevrolet Tacuma", 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 вибув з користування його власника ОСОБА_1 внаслідок дії відповідачів по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Окрім того, повернення речових доказів, вилучених у ході кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому КПК України.

Відповідно до приписів статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з частини першої статті 316 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша та друга статті 321 ЦК України).

Застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не доведено факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні нею своїх прав на транспортний засіб; не встановлено, яким чином відповідачі порушують її право.

Оскільки право власності, як абсолютне право, має захищатися лише при доведенні самого факту порушення, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 04 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя С.С. Шимків

Судді: С.В. Боймиструк

С.В. Хилевич