Справа № 347/61/19
Провадження № 22-ц/4808/1523/19
Головуючий у 1 інстанції Гордій В. І.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Ясеновенко Л.В.,

секретаря Мельник О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Косівського районного суду від 25 вересня 2019 року, в складі судді Гордія В.І., у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної школи внаслідок неправомірного звернення до суду, -

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної школи заподіяної внаслідок неправомірного звернення до суду.

Ухвалою Косівського районного суду від 24 липня 2019 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок неправомірного звернення до суду залишено без розгляду.

05 серпня 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо компенсації судових витрат.

Заяву обґрунтували тим, що судом не вирішено питання судових витрат, остаточний розрахунок судових витрат було зроблено після постановлення ухвали суду про залишення позову ОСОБА_3 без розгляду та був виставлений адвокатом відповідачам рахунок на оплату гонорару згідно умов договору про надання правової допомоги №03/03/19 від 03 березня 2019 року та №04/03/19 від 04 березня 2019 року.

Ухвалою Косівського районного суду від 25 вересня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами у їх заяві від 27 липня 2019 року про залишення позову ОСОБА_3 до них без задоволення, не було заявлено клопотання про відшкодування їм понесених ними судових витрат і на підтвердження цього не було подано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та крім того, у поданих 05 квітня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відзивах на позов ОСОБА_3 , ними не було вказано ні сум очікуваних судових витрат, ні сум вже понесених витрат.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, вважають таке рішення суду прийнятим з порушенням норм процесуального права.

Апелянти зазначили, що загальна вартість судових витрат, понесених відповідачем ОСОБА_1 на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи №347/61/19, склала 8 000 грн, а ОСОБА_2 5 000 грн.

Ухвалу суду від 24 липня 2019 року було постановлено без участі сторін, тому клопотання про відшкодування понесених ними судових витрат було подано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відразу після отримання судового рішення.

Апелянти просять скасувати ухвалу суду та винести додаткове рішення, яким компенсувати здійснені відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрати, пов`язані з розглядом справи, та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у розмірі 8 000 грн, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати у розмірі 5 000 грн, стягнути з позивача судові витрати пов`язані з наданням правничої допомоги апелянтам у суді апеляційної інстанції.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення 110 та 102 та даними ДП «Укрпошта» за трекінг відправленням 129.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень ч.ч.1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами у їх заяві від 27 липня 2019 року про залишення позову ОСОБА_3 до них без задоволення, не було заявлено клопотання про відшкодування їм понесених ними судових витрат і на підтвердження цього не було подано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ними витрат.

Однак із таким висновком суду не можна погодитись з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 11 січня 2019 року ОСОБА_4 від імені ОСОБА_3 подав позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок неправомірного звернення до суду.

03 березня 2019 року між ОСОБА_1 та адвокатом Кулешір С.О. укладено договір про надання правничої допомоги №03/03/19. 04 березня 2019 року між ОСОБА_2 та адвокатом Кулешір С.О. укладено договір про надання правничої допомоги №04/03/19.

05 квітня 2019 року адвокат Кулешір С.О. подала заяву про залишення позову без розгляду в порядку п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, та клопотання про забезпечення судових витрат відповідача, у якому зазначила що орієнтований розрахунок судових витрат на правову допомогу, яку прийдеться понести відповідачу ОСОБА_1 при розгляді справи у суді першої інстанції становить 14500 грн (а.с. 57,58).

Цього ж дня відповідачем ОСОБА_2 та представником відповідача ОСОБА_1 подано відзиви на позовну заяву ОСОБА_3

21 липня 2019 року адвокат Кулешір С.О. подала заяву про залишення позову без розгляду в порядку ст. 257 ЦПК України.

Ухвалою Косівського районного суду від 24 липня 2019 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок неправомірного звернення до суду залишено без розгляду.

05 серпня 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо компенсації судових витрат.

Відповідно до положень ч.5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частина 8 статті 141 передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Встановлено, що 05 квітня 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 подала до суду клопотання про забезпечення судових витрат відповідача у якому зазначила що отримала послуги адвоката на правову допомогу у розмірі 5300 грн на стадії підготовчого провадження, а орієнтований розрахунок судових витрат на правову допомогу, яку прийдеться понести відповідачу ОСОБА_1 при розгляді справи у суді першої інстанції становить 14500 грн (т.1, а.с. 57,58).

Таким чином, представник ОСОБА_1 у процесі розгляду справи зробила відповідну заяву щодо компенсації здійснених нею витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Докази щодо понесених судових витрат щодо надання правової допомоги ОСОБА_6 подала у п`ятиденний строк після постановлення ухвали суду про залишення позову ОСОБА_3 без розгляду.

Так, згідно Акту 24/078/19 від 24 липня 2019 року, на підставі договору про надання правової допомоги №03/03/19 від 03.03.2019 року адвокатом Кулешір С.О. надано професійну правничу допомогу ОСОБА_1 за період з 01.03.2019 року по 24.07.2019 року в рамках справи № 347/61/19.

Відповідно до опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат необхідних для надання правничої допомоги у даній справі адвокатом витрачено сім годин, зокрема на консультацію клієнта, узгодження правової позиції, підготовка і подання заяв про залишення позову без розгляду, подання клопотання про забезпечення судових витрат, підготовка і подання відзиву на позов, клопотання про надання оригіналів доказів.

Вартість правової допомоги встановлена у Договорі про надання правової допомоги №03/03/19 від 03.03.2019 року та становить 1000 грн за одну годину роботи адвоката та 1000 грн за участь адвоката у судовому засіданні.

Всього адвокатом на надання правничої допомоги адвокатом витрачено сім годин, а також взято участь у судовому засіданні Косівського районного суду 20 травня 2019 року, тобто загальна сума гонорару адвоката становить 8000 грн. Вказану суму коштів відповідач ОСОБА_1 оплатила адвокату, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №24/07/19 (а.с. 197, 200).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивач ОСОБА_3 клопотання про зменшення судових витрат не заявляла.

З огляду на наведене, у суду першої інстанції не було підстав для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення з позивача понесених судових витрат по оплаті правничої допомоги.

Що стосується вимог заяви ОСОБА_2 про стягнення на його користь витрат по оплаті правничої допомоги, то суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідач ОСОБА_2 та його представник у поданих відзиві на позов та клопотаннях не вказували ні сум очікуваних судових витрат, ні сум вже понесених витрат по справі.

Таким чином, ОСОБА_2 , подаючи 05.04.2019 року заяву про залишення позову ОСОБА_3 без розгляду, відзив на позов, 24 липня 2019 року повторну заяву про залишення позову ОСОБА_3 без розгляду не ставив питання про суму очікуваних судових витрат, а ні щодо сум вже понесених витрат, а відтак суд обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про компенсацію понесених ним судових витрат по справі.

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасування ухвали суду в частині відмови їй у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу ухвалення в цій частині нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат у розмірі 8 000 грн.

Оскільки доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують правильність висновків суду щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення витрат за надання правничої допомоги, то ухвалу суду в цій частині слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 376, 381-383, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Косівського районного суду від 25 вересня 2019 року в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 скасувати та постановити в цій частині нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені нею судові витрати у розмірі 8 000 грн.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Косівського районного суду від 25 вересня 2019 року в частині відмови у задоволенні його заяви про стягнення понесених судових витрат без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2019 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин

Л.В. Ясеновенко