ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року

м. Харків

Справа №623/2043/19

Провадження № 22-ц/818/4065/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Бурлака І.В., Пилипчук Н.П.,

секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування арешту з банківського рахунку, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 червня 2019 року, ухвалене суддею Герцовим О.М., -

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року позивачзвернулася до суду з позовом в якому просила зняти арешт з належного їй банківського рахунку № 5105 накладеного міжрайонним відділом ДВС по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Позовна заява мотивована тим, що у травні 2019 року дізналася про арешт її банківських рахунків, оскільки на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження АСВП №58101864 про стягнення з неї на користь Ізюмського КПТМ заборгованості у сумі 18805,42 грн.

Обґрунтовуючи позов зазначала, що зверталася до відповідача з заявою про зняття арешту з зазначених банківських рахунків, однак їй було відмовлено.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження сплати заборгованості за виконавчим провадженням.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги про скасування арешту з банківського рахунку № НОМЕР_1 в філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначає, що судом першої інстанції вірно встановлено факт перебування на примусовому виконанні виконавчого провадження АСВП № 25101864 про стягнення з неї на користь Ізюмського КП ТМ заборгованості у розмірі 18805,42 грн. та 20.04.2019 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, проте суд не звернув уваги, що відповідач жодним належним чином не повідомляв її про дані дії.

Суд ухвалюючи рішення відмовляючи у задоволенні позову не надав належної оцінки тому факту, що відповідач повинен був направити за її місцем роботи у ДП «Ізюмський приладобудівний завод» виконавче провадження для стягнення з неї відповідної заборгованості.

Зазначає, що суд не звернув уваги на те, що на рахунку на який накладено арешт знаходиться її заробітна плата, що є єдиним її джерелом доходу.

Вказує, про те, що з неї відповідно постанови державного виконавця в межах виконавчого провадження № 25101864 від 31.05.2019 щомісячно утримують кошти в розмірі 20% від всіх доходів.

До апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що відповідно копії відповіді від 21.05.2019, яка міститься в матеріалах справи, міжрайонним відділом державної виконавчої служби позивачу на її заяву від 10.05.2019 було повідомлено про те що на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження АСВП № 25101864 про стягнення з неї заборгованості у розмірі 18805,42 грн.. А також повідомлено про те, що 20.04.2019 державним виконавцем винесено постанову про арешт її коштів та повідомлено про неможливість зняття з її заробітної плати арешту (а.с. 8).

З копії картки реквізитів вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 у філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» ТВБВ 1008/0487 АТ «Ощадбанк» ідентифікаційний код клієнта НОМЕР_2 відкрито рахунок № НОМЕР_1 (а.с.10).

Згідно довідки АТ «Ощадбанк» від 11.09.2019 ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок № НОМЕР_3 по платіжній системі MASTERCARD зарплатний бюджетний UAN (гривнях України).

З довідки ДП « Ізюмський приладобудівний завод» від 18.06.2019 вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 виконує роботу на державному підприємстві згідно договору підряду від 03.05.2019 № 23 з 06.05.2019 до 10.08.2019 (а.с. 28).

Матеріали справи містять копію постанови міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 31 травня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Ізюмського КПТМ заборгованості в сумі 18805,42 грн. (а.с. 41), яка відповідно копії супровідного листа направлена стороні виконавчого провадження та роботодавцю боржника.

Враховуючи встановлені судом обставини, колегія суддів з урахуванням вищезазначеного, не погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального права і висновок суду не відповідає встановленим обставинам, що згідно ст. 376 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду в цій частині і ухваленням нового про задоволення позову.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Однак, відповідно до ч.ч.1,2 ст.128 КЗпПУ, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 1 ст. 115, частиною 5 ст.97 КЗпП України, ст.22, ч.ч.1, 6 ст.24, ч.3 ст.15 Закону України "Про оплату праці" визначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку, всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до частини 2 ст. 10 Конвенції «Про захист заробітної плати», ратифікованої Україною 04.08.1961, заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Згідно положень ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Аналогічна норма міститься також у статті 24 Закону України «Про оплату праці». Отже, своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Отже, накладення арешту на рахунок боржника який призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, що призводить до порушення конституційних прав громадян.

Статтею 57 ЗУ "Про виконавче провадження" визначено, що арешт майна боржника направлений насамперед для забезпечення реального виконання рішення, тобто стягнення сум за виконавчим документом на користь стягувача. В той же час при наявності законодавчого обмеження та заборони на стягнення таких коштів, накладення арешту на рахунки боржника, які призначені для виплати заробітної плати, та для обліку коштів соціального страхування в національній валюті унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, що призводить до порушення конституційних прав громадян.

З матеріалів справи вбачається, що постановою міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 31 травня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Ізюмського КПТМ заборгованості в сумі 18805,42 грн., звернено стягнення на доходи боржника, яка отримує дохід в ДП «ІПЗ», а також постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника шляхом утримання з неї 20% та зобов`язано підприємство на якому працює боржник здійснювати відрахування з її заробітної плати відповідний розмір коштів.

Отже, накладення арешту на рахунок боржника у філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» ТВБВ 1008/0487 АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , який призначений для виплати заробітної плати унеможливлює отримання заробітної плати позивачем, що призводить до порушення її конституційних прав.

З огляду на це, судова колегія вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції є таким що підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю/або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задовольнити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 червня 2019 - скасувати й ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 до міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування арешту з банківського рахунку- задовольнити.

Скасувати арешт з належного ОСОБА_1 банківського рахунку № НОМЕР_1 в філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» накладеного міжрайонним відділом ДВС по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській областізгідно постанови від 20 квітня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді І.В. Бурлака

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 27 вересня 2019 року