Справа № 462/6021/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 грудня 2019 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Пилип`юк Г. М.

за участю секретаря Зубрицької О. М.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 300 дол. США, що еквівалентно 7429,36 грн. та 660,70 грн. 3% річних, а також судовий збір.

Позовні вимоги мотивує тим, що він 23.07.2016 року подав до Залізничного ВП ГУНП у Львівській області заяву про вчинення відповідачем неправомірних дій щодо його майна, що полягали у пошкодженні його автомобіля марки «Пежо» р.н. НОМЕР_1 , працівниками поліції було визначено що пошкодження автомобіля позивача відбулося внаслідок дій відповідача, тому останній 23.07.2016 року написав розписку про зобов`язання відшкодувати завдану шкоду до 30.09.2016 року в розмірі 300 дол.США. Зазначає, що до сьогоднішнього дня кошти йому не повернуті, а тому змушений звернутися до суду про стягнення вказаних коштів.

Ухвалою від 21.10.2019 року відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату, місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 23.07.2016 року подав до Залізничного ВП ГУНП у Львівській області заяву про вчинення відповідачем неправомірних дій щодо його майна, що полягали у пошкодженні його автомобіля марки «Пежо» р.н. НОМЕР_1 . Відповідно до висновку №19020 від 23.07.2016 року Залізничного ВП ГУНП у Львівській області визначено що пошкодження автомобіля позивача відбулося внаслідок дій відповідача /а.с.6/. Відповідач 23.07.2016 року написав розписку про зобов`язання відшкодувати завдану шкоду до 30.09.2016 року в розмірі 300 дол.США.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Крім того, ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 29 грудня 1976 року із наступними змінами «Про судове рішення» передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтовано лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення.

В ході розгляду даної справи суд дійшов висновку про неналежне виконання відповідачами своїх зобов`язань у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка підлягає до стягнення, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення заборгованості в розмір 300 доларів США, що еквівалентно 7429 грн. 36 коп. є підставними та підлягають до задоволення.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У абзаці 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз`яснено, що зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст.599,601,604,609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст.526,599 ЦК України. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми та ним здійснено розрахунок 3% річних, згідно якого просить стягнути трьох процентів річних у розмірі 660 грн.70 коп.

За наведених обставин, суд приходить до переконання, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 300 доларів США, що еквівалентно 7429 грн. 36 коп. відшкодування матеріальної шкоди та 660 грн. 70 коп. три проценти річних від простроченої суми.

Крім цього, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім та документально підтверджені судові витрати в розмірі 768,40 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 81, 258-259, 264-265 ЦПК України, суд

ухвалив :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 300(триста) доларів США, що еквівалентно 7429 (сім тисяч чотириста двадцять дев`ять) грн. 36 коп. відшкодування матеріальної шкоди та 660 (шістсот шістдесят) грн. 70 коп. три проценти річних від простроченої суми.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768 грн. 40 коп сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Г.М. Пилип`юк

Оригінал рішення.