АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року

м. Чернівці

справа № 727/9426/13

провадження 822/1115/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді Кулянди М.І.

суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.

за участю секретаря Вовкун Н.Ю.

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21 січня 2014 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Кирилюк Л.К.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра», банк) звернулося із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 13 червня 2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 836142, згідно з умовами якого позичальнику було видано кредит у сумі 55 944 доларів США для придбання квартири АДРЕСА_1 терміном до 12 червня 2028 року з процентною ставкою у розмірі 14,49 % річних. Погашення кредиту здійснюється шляхом перерахування мінімально необхідного платежу щомісячно до 10 числа поточного місяця у сумі 724,03 доларів США.

Для забезпечення виконання зобов`язань за цим договором 13 червня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Лірниченко Н. М., відповідно до якого в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 49,30 кв. м, у тому числі житловою площею 27,00 кв. м.

Також для забезпечення зобов`язань за цим договором 13 червня 2008 року між банком і ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено два окремих договори поруки, відповідно до пункту 1.2 яких у випадку невиконання боржником обов`язків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Позивач вказував, що ОСОБА_1 систематично не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором у частині сплати мінімально необхідного платежу, станом на 29 серпня 2013 року прострочена заборгованість складає 22 539,80 доларів США, у тому числі: за тілом кредиту у сумі 2 238,58 доларів США, за нарахованими, але не сплаченими відсотками у сумі 20 301,22 доларів США, яку відповідачі не погасили, незважаючи на досудові вимоги, на які вони не відповіли і жодних заходів для погашення заборгованості не вчинили.

Станом на 29 серпня 2013 року загальна заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 83 816,82 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ (1 долар США = 7,993 грн) еквівалентно сумі 669 947,85 грн, у тому числі: за тілом кредиту - 54 572,95 доларів США, за нарахованими та несплаченими відсотками - 20 916,26 доларів США, пені за прострочення сплати кредиту, нарахованої відповідно до пункту 5.1 кредитного договору - 2 733,21 доларів США, штраф за порушення вимог кредитного договору, нарахованого відповідно до пункту 5.2 кредитного договору - 5 594,40 доларів США.

ПАТ «КБ «Надра» просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на його користь несплачену заборгованість за кредитним договором № 836142 від 13 червня 2008 року у сумі 83 816,82 доларів США, що еквівалентно 669 947,85 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 січня 2014 року позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» за кредитним договором № 836142 від 13 червня 2008 року заборгованість у загальній сумі 83 816,82 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ еквівалентно сумі 669 947,85 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» за кредитним договором № 836142 від 13 червня 2008 року заборгованість на загальну суму 83 816,82 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ еквівалентно сумі 669 947,85 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 систематично не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором у частині щомісячної сплати мінімально необхідного платежу, у зв`язку із чим станом на 29 серпня 2013 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 83 816,82 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ (1 долар США = 7,993 грн) еквівалентно сумі 669 947,85 грн, яка складається з непогашеної суми кредиту - 54 572,95 доларів США, заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом - 20 916,26 доларів США, пені - 2 733,21 доларів США, штрафу - 5 594,40 доларів США. Тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також суд першої інстанції зазначив, що положення частини третьої статті 554 ЦК України про солідарну відповідальність щодо всіх трьох відповідачів не застосовується, а тому не можна вважати поруку їх спільною відповідальністю. За таких обставин кредитор має право пред`явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що при ухваленні рішення суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що прострочення сплати позичальником платежів відбулось у квітні 2012 року, а позов банком пред`явлено до суду 21 жовтня 2013 року, а тому договір поруки на день подання позову слід вважати припиненим.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ПАТ «КБ «Надра» подало заперечення на апеляційну скаргу.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а аргументи апеляційної скарги є безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

13 червня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 836142, згідно умов якого позичальнику було видано кредит у сумі 55 944 доларів США для придбання квартири АДРЕСА_1 терміном до 12 червня 2028 року з процентною ставкою у розмірі 14,49 % річних.

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 13 червня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Лірниченко Н. М., відповідно до якого в іпотеку відповідачкою передано придбану на кредитні кошти квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 49,30 кв. м, у тому числі житловою площею 27,00 кв. м.

Для забезпечення зобов`язань за цим кредитним договором 13 червня 2008 року між банком і ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено два договори поруки, відповідно до пункту 1.2 яких у випадку невиконання боржником ОСОБА_1 обов`язків за кредитним договором № 836142 від 13 червня 2008 року зі сплати кредиту, відсотків, пені та інших платежів боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Станом на 29 серпня 2013 року загальна заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором становить 83 816,82 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише у частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра». В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому відповідно до ст.367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 25 травня 2018 року, виданим Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області підтверджується, що відповідач у справі ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено актовий запис №1057 від 25 травня 2018 року.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково.

Положення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 554 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.4 статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

У постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1451цс16 зроблено висновок, що «відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Водночас із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

Зі змісту договорів поруки вбачається, що у них не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.2 договору поруки) про його дію до припинення всіх зобов`язань боржника за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України.

Згідно із чинною ч.4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням.

У постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року у справі № 3-42гс15 зроблено висновок, що «припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини 4 статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини 4 статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позов до поручителя (третє речення частини 4 статті 559 ЦК України).

У пункті 5.3. договору поруки від 13 червня 2008 року, укладеному між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 , сторони обумовили, що «дія цього договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору чи виконання поручителем своїх зобов`язань, згідно з умовами цього договору» (а. с. 10).

Таким чином строк поруки у договорі поруки від 13 червня 2008 року не встановлений.

У пункті 3.3.1. кредитного договору № 836142 від 13 червня 2008 року сторони обумовили, що щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 724,03 доларів США (а. .с 7-9).

Згідно з розрахунком заборгованості прострочення сплати чергових платежів за кредитним договором почалося у липні 2008 року (а. с. 18-19) з цим позовом банк звернувся до поручителя ОСОБА_2 у жовтні 2013 року (а. с. 32).

У постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14 зроблено висновок, що у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

При цьому, апеляційний суд дійшов висновку, що у разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18) вказано, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком у справі № 6-53цс14 і не вбачає підстав для відступлення від нього.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Проте суд першої інстанції не врахував, що кредитним договором передбачено виконання грошових зобов`язань шляхом здійснення щомісячних платежів (згідно з графіком), у зв`язку з чим не з`ясував, чи припинилась порука ОСОБА_2 за окремими платежами.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що заборгованість, яку може бути стягнуто солідарно з боржника і поручителя слід розпочати обчислювати з квітня 2013 року і до закінчення строку дії договору.

Враховуючи те, що банк звернувся із позовом до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідальність поручителя ОСОБА_2 обмежена 6-місячним строком, перед зверненням до суду, а саме квітнем 2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи суд стягнув з поручителя ОСОБА_2 солідарно з боржником ОСОБА_1 значно більшу суму, 83 816,82 доларів США станом на 29 серпня 2013 року.

З наведеного слідує висновок, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права.

Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 25 травня 2018 року, виданим Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області підтверджується, що відповідач у справі ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено актовий запис №1057 від 25 травня 2018 року.

Згідно з приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» порука є способом забезпечення виконання зобов`язання, договір поруки не створює обов`язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором.

Положеннями ст. 607 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняться неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Пунктом 33 вказаної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року передбачено, що у разі смерті поручителя (крім випадків майнової поруки), враховуючи положення ст. 607, ч. 1 ст. 608 ЦК України, а також сутності поруки як особистого зобов`язання, спадкоємці поручителя не є солідарними боржниками за кредитним договором.

Отже, зобов`язання за договором поруки, укладеним з ОСОБА_2 , припинилися у зв`язку з його смертю.

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Пунктом 7 частини 1 статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Таким чином, якщо смерть фізичної особи настала після ухвалення рішення судом першої інстанції та встановлено факт незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції, то суд апеляційної інстанції має скасувати рішення суду першої інстанції і закрити провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 377 ЦПК України.

У даній справі відповідач ОСОБА_2 помер після ухвалення рішення судом першої інстанції, спір виник з правовідносин, які не допускають правонаступництва, тому у відповідності до ст. 377 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором підлягає скасуванню, а провадження у справі в цій частині підлягає закриттю.

На підставі наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п.4 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Керуючись п.7 ч.1 ст. 255, ст. ст. 374, 377, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21 січня 2014 року у частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором та судових витрат на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови 26 грудня 2019 року.

Головуючий (підпис) М.І.Кулянда

Судді (підпис) О.О.Одинак

(підпис) Н.Ю. Половінкіна

З оригіналом згідно: