Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нікандрової С.О., за участю секретаря судового засідання Дудки Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Виконавчий комітет Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2019 року до Василівського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Виконавчий комітет Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, у якій позивач просить визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти з реєстрації з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позов мотивувала тим, що їй на прав приватної власності належить жиле приміщення, а саме кімната в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 . Вказану кімнату вона отримала на підставі рішенням виконавчого комітету Дніпрорудненської міської ради №163 від 11.07.2007 року та ордеру на житлову площу в гуртожитку №17 від 12.07.2007 року. В 2013 році позивачка ОСОБА_1 скористалася своїм правом на безоплатну передачу у власність приміщень в гуртожитку та приватизувала кімнату, що підтверджується рішенням Дніпрорудненської міської ради №06 від 28.02.2013 року. Право власності підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 06.03.2013 року виданим виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області. Згідно з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачка ОСОБА_3 є єдиним власником вказаної кімнати. Зареєстрована вона в даній кімнаті з 18.07.2007 року. Нещодавно їй стало відомо, що з 30.12.2009 року в даній кімнаті зареєстрований невідомий їй громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказана особа не проживає і ніколи не проживав за місцем реєстрації. Їй та сусідам взагалі не відомий громадянин ОСОБА_2 , теперішнє його місце перебування теж не відомо. Оскільки, вирішити питання щодо зняття його з реєстрації в позасудовому порядку не представляється можливим, оскільки його місце перебування позивачу не відомо, тому позивач звернулася до суду, з позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 18 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про

розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання, призначені на 18 листопада 2019 року та 12 грудня 2019 року не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином за адресою реєстрації, причини неявки суду не повідомив. Крім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи в порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Представник третьої особи Виконавчого комітету Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі розпорядження виконавчого комітету Дніпрорудненської міської ради за №163 від 11.07.2007 року про надання кімнати в гуртожитку, позивачу ОСОБА_1 надано кімнату АДРЕСА_3 , та видано ордер на склад сім`ї три чоловіка (а.с.6).

З 06 березня 2013 року позивач ОСОБА_1 є власником кімнати АДРЕСА_2 , загальною площею 17,9 кв.м, житловою площею 12,2 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло виданим 06.03.2013 року виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області на підставі рішення №06 від 28.02.2013 року сорокової сесії шостого скликання Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області (а.с.11).

Як вбачається із довідки про склад сім`ї, виданої виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області №6854 від 03 вересня 2019 року, про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані: ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 (дата реєстрації 18.07.2007 року), та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (дата реєстрації 30.12.2009 року) (а.с.13).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 10.09.2019 року, комісія у складі депутата Дніпрорудненської міської ради Тронь І.М., сусідів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , складено акт про те, що за адресою АДРЕСА_2 зареєстрована та проживає ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 з 2007 року та по теперішній час не проживає (а.с.14).

Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути

протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно ч.4 ст.156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вирішуючи спір, суд встановив, що відповідач ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивача та іншими особами, наведеними у ст.64 ЖК УРСР, тому до спірних правовідносин застосовуються положення статей 383, 391 ЦК України.

Аналіз норм статті 391 ЦК України дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

За таких обставин, оскільки відповідач ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивача, не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з нею і ведуть спільне господарство, не є власником житла, зареєстрований у належній позивачу кімнаті в гуртожитку, чим створює перешкоди позивачу у здійсненні прав власника, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити та усунути позивачу перешкоди в здійсненні права користування та розпорядження майном, а саме кімнатою АДРЕСА_2 шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Виконавчий комітет Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням у кімнаті АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте Василівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О.Нікандрова