КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 754/8122/18-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2348/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Бабко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Литвиненко Олени Леонідівни

на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2018 року,

встановив:

у червні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за Договором від 15.03.12 в сумі 61 758 грн. 98 коп. і стягнути на його користь судовий збір в сумі 1 762 грн.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2018 р. позов було задоволено частково - стягнуто тіло кредиту в сумі 4 536 грн. 72 коп. та проценти в розмірі 139 грн. 84 коп., в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник позивача - Литвиненко О.Л. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині відмови та ухвалити нове рішення - про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, судом не вивчено належним чином надані документи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що 15.03.2012 з ОСОБА_3 було укладено Договір, за умовами якого їй було надано кредит в сумі 7 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом. Оскільки відповідач не сплачувала належним чином щомісячних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування, утворилась заборгованість по тілу кредиту в сумі 4 660 грн. 11 коп., заборгованість по відсоткам - 1 086 грн. 24 коп., заборгованість по пені та комісії - 52 595 грн. 54 коп., штрафу у фіксованій частині - 500 грн. та у процентній частині - 2 917 грн. 09 коп., а в загальній сумі - 61 758 грн. 98 коп., яку позивач просив стягнути на його користь, а також суму сплаченого судового збору - 1 762 грн.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2018 р. позов було задоволено частково - стягнуто тіло кредиту в сумі 4 536 грн. 72 коп. та проценти в розмірі 139 грн. 84 коп., в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог сторонами по справі не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, яка разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, та також Тарифами складає кредитний договір. Разом з тим, позивачем не було надано доказів про оформлення та ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна».

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та посилався на положення стст. 11, 207, 525, 526, 530, 611, 626, 629 ЦК України.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, оскільки він зроблений з дотриманням норм матеріального і процесуального права та відповідає встановленим по справі обставинам.

Як видно з матеріалів справи, позивач при зверненні до суду посилався на факт укладення з ОСОБА_3 15.03.2012 Договору, за яким їй було видано картку з встановленим лімітом кредитування в сумі 7 200 грн. При цьому позивачем на підтвердження вказаної обставини було надано 2 Розрахунки заборгованості, світлокопію Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, в якій вказуються анкетні дані про особу ОСОБА_3 та зроблена відмітка про її бажання оформити на своє ім'я картку «Універсальна» /Gold з кредитним лімітом 100 грн. (а/с 11), Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» без зазначення періоду їх дії, та відмітки про ознайомлення позичальника з ним, а також Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, без зазначення дати їх затвердження, світлокопію паспорту ОСОБА_3, а також Відомості з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, Банківська ліцензія, Витяг зі Статуту, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.04.2017.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В ч. 1 ст. 626 ЦК України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Ч. 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).

За положеннями чч. 1 та 2 ст. 641 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно з чч.1 і 2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов.

Відповідно до частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що при підписанні Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, на яку позивач посилається як доказ укладення з відповідачем Кредитного договору, працівником банку ОСОБА_3 не було надано Пам'ятку клієнта про строк кредитування, порядок його погашення, розмір процентів за користування коштами та штрафних санкцій, які є істотними умовами кредитного договору. Даних про номер та вид кредитної картки, яку було видано ОСОБА_3, в Анкеті-заяви також не зазначено.

Посилання позивача на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який був доданий до позовної заяви, не є належним доказом по справі, оскільки він не містить дати та підпису відповідача про ознайомлення. Вказаний Витяг містить Тарифи обслуговування чотирьох видів карток «Універсальна»: «30 днів пільгового періоду», «55 днів пільгового періоду», «Contract» та «Gold», тоді як позивач не зазначає, якого виду картка була надана позичальнику. Крім того, вказаний Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток не міг існувати станом на 15.03.2012, оскільки в ньому зазначається про зміну процентної ставки та Тарифу з 01.01.2013 для карток «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», та з 01.09.2014 для карток «Універсальна Contract», на «Універсальна 55 днів пільгового періоду» або «Універсальна Gold», з 01.04.2013, 01.09.2014, 01.04.2015, з 01.06.2012, 01.04.2013 для карток ««Універсальна Gold», як про події, що вже відбулись (а/с 12). При цьому позивач не зазначає, яку саме картку було видано відповідачу, а в Анкеті-заяві міститься лише підпис працівника банку без зазначення його прізвища та посади, який проставив дату перевірки відомостей 13.04.2012.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не надано даних про істотні умови, на яких було укладено договір з ОСОБА_3 та відповідно до яких був зроблений Розрахунок заборгованості за договором від 15.03.2012.

Відповідно до ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Таким чином, судом першої інстанції було повно встановлено обставини справи, висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам, норми матеріального права були правильно застосовані при дотриманні норм процесуального права, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Литвиненко Олени Леонідівни залишити без задоволення, а заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді