РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 року

м. Рівне

Справа № 562/1049/15-ц

Провадження № 22-ц/4815/163/19

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: - Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі - ОСОБА_5,

- НАСК "Оранта",

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 07 вересня 2015 року (ухвалене у складі судді Мички І.М.) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та НАСК "Оранта" про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяної злочином, -

в с т а н о в и в :

30 квітня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 та НАСК "Оранта" про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяної злочином.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 14 год 35 хв ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом марки "Opel Omega Caravan", р.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по вул. Шевченка, в м. Здолбунів Рівненської області у напрямку смт. Квасилів Рівненського району, не вибрав безпечної швидкості руху, не впоравшись з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки "ВАЗ 2107", р.н.з. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_6, який рухався у зустрічному напрямку по зустрічній смузі руху та автомобілем марки "ЗАЗ Део", р.н.з. НОМЕР_3, яким він керував, і рухався за автомобілем марки "ВАЗ", у тому ж напрямку.

Вироком Здолбунівського районного суду від 06 березня 2015 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і йому призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

У результаті дій ОСОБА_5 йому було завдано матеріальної шкоди у розмірі 25000 грн.

Просив суд стягнути з НАСК "Оранта" на його користь суму шкоди, завданої пошкодженням автомобіля в розмірі 25000 та з ОСОБА_5 10000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 07 вересня 2015 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та НАСК "Оранта" про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяної злочином задоволено частково.

Стягнуто з НАСК "Оранта" на користь ОСОБА_4 суму матеріального збитку, завданого йому пошкодженням під час ДТП автомобіля марки "ЗАЗ Део" в розмірі 14384 грн 01 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано доведеністю факту заподіяння ОСОБА_4 шкоди в результаті неправомірних дій ОСОБА_5

03 грудня 2018 року ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення, в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 10000 грн та судового збору 487,20 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вироком суду, який покладено в основу оскаржуваного рішення, не встановлено його вини у зіткненні його автомобіля з автомобілем позивача.

Не вважає себе винним у зіткненні, яке відбулося між його автомобілем та автомобілем позивача.

Зіткнення відбулося, у зв'язку з тим, що позивач не дотримувався безпечної дистанції та/ або перевищував швидкість руху.

Заподіяння позивачу моральної шкоди ним не доведено.

14 січня 2019 року ОСОБА_4 подано відзив на апеляційну скаргу, у якому покликається на законність рішення суду.

Вказує, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні ДТП встановлено вироком Здолбунівського районного суду від 06 березня 2015 року.

Із відеозапису камер спостереження, які були встановлені неподалік місця ДТП чітко вбачається, що зіткнення допустив відповідач ОСОБА_5

Просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення її без задоволення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 14 год 35 хв. ОСОБА_5, керуючи автомобілем "Opel Omega Caravan", д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по вул. Шевченка в напрямку смт. Квасилів, не вибрав безпечної швидкості руху та не впоравшись із керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем "ВАЗ 2107", д.н.з. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_6, який рухався в зустрічному напрямку по зустрічній смузі руху та автомобілем "ЗАЗ Део", д.н.з. НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_4, та який рухався за останнім у тому ж напрямку.

В результаті ДТП ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень помер, ОСОБА_4 заподіяно легкі тілесні ушкодження, транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 березня 2015 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки (а.с. 79).

Постановою слідчого СВ Здолбунівського РВУ МВС України в Рівненській області від 09 січня 2015 року відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні, розпочатому за фактом цієї ДТП, оскільки відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 302 від 29.09.2014 року ОСОБА_4 завдано легких тілесних ушкоджень, а згідно ч. 1 ст. 286 КК України потерпілим може бути особа, якій завдано тілесних ушкоджень середньої тяжкості (а.с. 10).

Внаслідок ДТП транспортний засіб марки "ЗАЗ Део", д.н.з. НОМЕР_3, отримав механічні пошкодження, а його власнику завдано матеріального збитку, розмір якого встановлено висновком № НОМЕР_3-17.11/5дод від 17.11.2014 року ТОВ "Гарант-АСІСТАНС" та становить 14384,01 грн (а.с. 41).

Відповідно до частини першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, місцевий суд урахував глибину фізичних та душевних страждань позивача внаслідок заподіяння йому тілесних ушкоджень і пошкодження належного йому майна, ступінь вини відповідача у цьому, та із застосуванням принципів розумності і справедливості дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскільки вироком суду не встановлено його винуватість у вчиненні ДТП безпосередньо з автомобілем позивача, відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди, не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України (у редакції чинній на час вирішення справи судом першої інстанції) вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача.

Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності.

При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК (пункт 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки").

Вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 березня 2015 року встановлено обставини вказаної ДТП, а також те, що ДТП сталася з вини ОСОБА_5

Спричинення внаслідок неправомірних дій ОСОБА_5 шкоди ОСОБА_4 підтверджується сукупністю наявних у матеріалах справи доказів: вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 березня 2015 року (а.с. 79), постановою слідчого СВ Здолбунівського РВУ МВС України в Рівненській області від 09 січня 2015 року про відмову у визнанні потерпілим (а.с. 10), фото пошкоджень транспортного засобу (а.с. 46), відеоматеріалами моменту ДТП (а.с. 112), висновком дослідження № НОМЕР_3-17.11/5дод від 17.11.2014 року ТОВ "Гарант-АСІСТАНС" (а.с. 39).

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду, в частині стягнення матеріальних збитків з НАСК "Оранта" на користь ОСОБА_4 не оскаржено, у цій частині рішення апеляційному перегляду не підлягає.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 07 вересня 2015 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач С.С. Шимків

Судді: С.В. Боймиструк

С.О. Гордійчук