Номер провадження: 22-ц/813/5107/19
Головуючий у першій інстанції Черевата В. І.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 521/13136/18

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Віцько А.І.,

учасники справи:

- позивач Комунальне підприємство «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ»,

- відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального підприємства «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов`язків, за апеляційною скаргою Комунального підприємства «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ»на рішення Арцизького районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Череватої В.І. 05 березня 2019 року, повне рішення виготовлено 05 березня 2019 року,

встановив:

У серпні 2018 року Комунальне підприємство «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» (далі - Комунальне підприємство) звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі - 39 797,16 грн..

Комунальне підприємство обґрунтовує свої вимоги тим, що наказом від 29.09.2017 р. № 333к ОСОБА_1 було призначено виконуючим обов`язки начальника Шевченківської виробничої дільниці з озеленення з 01.10.2017 року. 01.10.2017 року з ОСОБА_1 було укладено договір про повну матеріальну відповідальність № 153, згідно п. 1 якого останній прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за всі передані йому під звіт товарно-матеріальні цінності, та за товарно-матеріальні цінності, що будуть надходити йому під звіт протягом усього терміну дії Договору. Згідно посадової інструкції начальника Шевченківської виробничої дільниці з озеленення основними обов`язками начальника дільниці є: - керівництво діяльністю дільниці (п. 2.1.); - організація робіт з поточного утримання зеленої зони та догляду за зеленими насадженнями на закріпленій дільниці (п. 2.2., 2.3.); - ведення необхідної документації з обліку зелених насаджень (п. 2.5.); - ведення обліку і звітності товарно-матеріальних цінностей, забезпечення своєчасного проведення інвентаризації основних засобів і товарно-матеріальних цінностей (п. 2.8.). Відповідно до п. п. 4.1., 4.3. Інструкції начальник дільниці несе відповідальність за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків та за завдання матеріальної шкоди підприємству в межах діючого законодавства України.

Наказом від 26.04.2018 року № 131-к ОСОБА_1 переведено на посаду майстра зеленого господарства Шевченківської виробничої дільниці з озеленення. У зв`язку з чим, наказом по підприємству від 11.06.2018 року №99 «Щодо проведення інвентаризації у зв`язку зі зміною матеріально-відповідальної особи та передачі товарно-матеріальних цінностей» було проведено інвентаризацію, за результатами якої виявлена нестача майна, орієнтовною вартістю 196 135,68 грн. та складено Акт інвентаризації від 10.07.2018 року.

За результатами службової перевірки встановлено, що ОСОБА_1 , в порушення вимог п. п. 2.51., 2.8., 2.13., 2.15 Інструкції, недбало виконував свої посадові обов`язки, неправильно підрахував ввірені йому товарно-матеріальні цінності та навіть не зміг показати місце розташування зелених насаджень, які за ним рахуються, що призвело до викривлення даних, які відображені в акті інвентаризації від 10.07.2018 року. Комісією зі службового розслідування проведено повторне підрахування товарно-матеріальних цінностей, виправлені усі недоліки та складений новий акт інвентаризації, за результатами якого фактична нестача основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей склала 39 797,16 грн.. Добровільно відшкодувати завдану підприємству шкоду ОСОБА_1 відмовляється (Т. 1, а. с. 2 4).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник у судовому засіданні позов не визнали, просили суд у його задоволенні відмовити.

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 05.03.2019 року в задоволенні вищезазначеного позову комунального підприємства відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено, в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду, наявність вини відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між причиною і шкодою, що були створені належні умови для забезпечення схоронності матеріальних цінностей. Посада, яку займав відповідач не належить до категорії працівників з яким згідно ст. 135-1 КЗпП України може бути укладений договір про повну матеріальну відповідальність. (Т. 1, а. с. 368 371).

Комунальне підприємство в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позов.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що до посадових обов`язків відповідача входило ведення належного обліку і звітності зелених насаджень на території дільниці, забезпечення своєчасного проведення їх інвентаризації, вжиття заходів реагування щодо запобігання завданню шкоди. З відповідачем укладено договір про повну матеріальну відповідальність не згідно займаної посади, а згідно переліку робіт, яку виконував відповідач. З матеріалів справи вбачається наявність підстав для покладення на відповідача повної відповідальності за завдання шкоди: - є пряма дійсна шкода; - наявна протиправність дій відповідача; - наявна вина відповідача; - є причинно-наслідковий зв`язок між винними протиправиними діями відповідача та завданням шкоди.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Адвокат Афанасьєв ОСОБА_2 О. представник ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу вважає необхідним скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Вказує, що з наданих позивачем документів не вбачається, у чому саме виявилося невиконання або неналежне виконання обов`язків з боку ОСОБА_1 .. Позивач не вказує причини зменшення кількості товарно-матеріальних цінностей. Не надано доказів протиправної винної поведінки відповідача. Договір про повну матеріальну відповідальність укладено з особою, з якою ні за посадою, ні за характером виконуваної роботи такий договір не повинен укладатися. Укладений договір про повну матеріальну відповідальність за своїм змістом не відповідає Типовому договору.

Відповідач та його представник у судовому засіданні підтримали викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи та вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції, на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищезазначеного висновку про відмову у задоволенні позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 130, 131, 132, 134, 135-1, 138КЗпП України) та процесуального (ст. ст. 82, 263, 264 ЦПК України) права. Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.

На підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Наказом комунального підприємства "МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ" від 29.09.2017 року № 333-к ОСОБА_1 , майстра виробничої дільниці з озеленення, переведено з 01.10.2017 року виконуючим обов`язки начальника Шевченківської виробничої дільниці з озеленення (Т. 1, а. с. 5).

01.10.2017р. з ОСОБА_1 укладено Договір про повну матеріальну відповідальність № 153, згідно п. 1 якого останній прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за всі передані йому під звіт товарно-матеріальні цінності, та за товарно-матеріальні цінності, що будуть надходити йому під звіт протягом усього терміну дії Договору (Т. 1, а. с. 6).

Наказом від 26.04.2018 року № 131-к ОСОБА_1 , в.о. начальника Шевченківської виробничої дільниці з озеленення, з 27.04.2018 року переведено на посаду майстра зеленого господарства Шевченківської виробничої дільниці з озеленення (Т. 1, а. с. 7).

Наказом КП «Міськзелентрест» від 26.04.2018 року № 132-к покладено з 27.04.2018 року виконання обов`язків начальника Шевченківської виробничої дільниці з озеленення на заступника директора з розвитку зеленої зони - ОСОБА_3 (Т. 1, а. с. 102).

Наказом від 11.06.2018 р. № 192-к призначено ОСОБА_4 , майстра зеленого господарства Шевченківської виробничої дільниці з озеленення, з 12.06.2018 року виконуючим обов`язки начальника Шевченківської виробничої дільниці з озеленення (Т. 1, а. с. 103).

Наказом по підприємству від 11.06.2018 року № 99 «Щодо проведення інвентаризації у зв`язку зі зміною матеріально-відповідальної особи та передачі товарно-матеріальних цінностей» було проведено інвентаризацію Шевченківської виробничої дільниці з озеленення КП «МСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ2, за результатами якої виявлена недостача майна, орієнтовною вартістю -196 135,68 грн. та складено Акт інвентаризації від 10.07.2018 року, інвентаризаційний опис від 12.06.2018 року (Т. 1, а. с. 8 12, 232 236).

Враховуючи значну суму нестачі керівником КП "МСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ" було прийняте рішення щодо проведення службового розслідування з цього приводу та видано відповідний наказ від 13.07.2018р. № 114 «Про проведення службового розслідування» (Т. 1, а. с. 13 - 15).

Комісією зі службового розслідування проведено повторне підрахування товарно-матеріальних цінностей та складений новий акт інвентаризації, за результатами якого фактична нестача основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей по Шевченківській виробничій дільниці з озеленення склала 39 797,16 грн., про що складено Акт службового розслідування від 24.07.2018 року (Т. 1, а. с. 17 - 19) та Акт інвентаризації від 25.07.2018 року (Т. 1, а. с. 21 23).

Згідно посадової інструкції начальника Шевченківської виробничої дільниці з озеленення (далі - Інструкція) основними обов`язками начальника дільниці є: - керівництво діяльністю дільниці (п. 2.1.); - організація робіт з поточного утримання зеленої зони та догляду за зеленими насадженнями на закріпленій дільниці (п. 2.2., 2.3.); - ведення необхідної документації з обліку зелених насаджень (п. 2.5.); - ведення обліку і звітності товарно-матеріальних цінностей, забезпечення своєчасного проведення інвентаризації основних засобів і товарно-матеріальних цінностей (п. 2.8.). Відповідно до п. 4.1. та п. 4.3. Інструкції начальник дільниці несе відповідальність за неналежне виконання або невиконання свої посадових обов`язків та за завдання матеріальної шкоди підприємству в межах діючого законодавства України (Т. 1, а. с. 108 111).

Між сторонами виникли правовідносини матеріальної відповідальності працівника підприємства.

За правилами, передбаченими ст. ст. 130, 131, 132, 134, 135-1, 138 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

За наявності зазначених підстав і умов, матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Власник, або уповноважений ним орган зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна, а працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства та вживати заходів щодо запобігання шкоди.

За шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, зокрема, між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», з подальшими змінами та доповненнями, розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсування), переданих йому на зберігання або інших цілей (п. 1 ст. 134 КЗпП України), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений.

Згідно з Переліком посад і робіт, які заміщуються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм на зберігання, обробку, продаж (відпуск), перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженого постановою Держкомпраці і соціальних питань Ради Міністрів СРСР № 447/24 від 28 грудня 1977 року, з подальшими змінами і доповненнями, який є чинним, відповідач згідно його посадових обов`язків ні за посадою, ні за характером виконуваної роботи не належить до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП України може бути укладений такий договір.

За правилами частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки беззаперечно встановлено, що позивачем не доведено, в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду, наявність вини відповідача та причино-наслідкового зв`язку між діями відповідача та шкодою, що ні за посадою, ні за характером роботи відповідач не належить до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП України може бути укладений договір про повну матеріальну відповідальність, правильним є висновок суду про повну відмову в задоволенні позову.

Доводи апелянта про наявність підстав для покладення на відповідача повної відповідальності за завдання шкоди, у зв`язку з укладенням з відповідачем договору про повну матеріальну відповідальність не згідно займаної посади, а згідно переліку робіт, яку виконував відповідач, колегія суддів відхиляє, оскільки це суперечить положенням Переліку посад і робіт, які заміщуються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм на зберігання, обробку, продаж (відпуск), перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженого постановою Держкомпраці і соціальних питань Ради Міністрів СРСР № 447/24 від 28 грудня 1977 року, з подальшими змінами і доповненнями, який є чинним в Україні.

Доводи апелянта про те, що до посадових обов`язків відповідача входило ведення належного обліку і звітності зелених насаджень на території дільниці, забезпечення своєчасного проведення їх інвентаризації, вжиття заходів реагування щодо запобігання завданню шкоди, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем наявностіпідстав для покладення на відповідача матеріальної відповідальності у повному або іншому розмірі.

Аналізуючи посадові обов`язки начальника Шевченківської виробничої дільниці з озеленення, передбачені посадовою Інструкцією, а саме щодо керівництва діяльністю дільниці (п. 2.1.), організації робіт з поточного утримання зеленої зони та догляду за зеленими насадженнями на закріпленій дільниці (п. 2.2., 2.3.), ведення необхідної документації з обліку зелених насаджень (п. 2.5.), ведення обліку і звітності товарно-матеріальних цінностей, забезпечення своєчасного проведення інвентаризації основних засобів і товарно-матеріальних цінностей (п. 2.8), колегія суддів приходить до висновку, що вони носять організаційно-розпорядчий характер зі створення умов діяльності виробничої дільниці, ведення обліку та звітності, своєчасного проведення інвентаризації. Позивач не довів, які обов`язки зі збереження зелених насаджень та інших товарно-матеріальних цінностей покладені на відповідача згідно Інструкції. Позивач не довів яким чином відповідач міг забезпечити схоронність зелених насаджень, висаджених не в одному місці, а в цілому районі м. Одеси, зокрема, і у неробочий час (нічний час, вихідні тощо).

Таким чином, апеляційна скаргаКомунального підприємства «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів Комунального підприємства «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ», а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» залишити без задоволення.

Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 05 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 27 вересня 2019 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе