Провадження №2/522/1663/19
08 лютого 2019 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участі секретаря судового засідання Грищук В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач 20.07.2018 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позову зазначив, що відповідач зареєстрований в квартирі позивача, але фактично в ній не проживає. Відповідач не проживає в квартирі з 2006 року, його речей немає, комунальні послуги не оплачує, постійно проживає в іншому місті.
Ухвалою суду від 27.07.2018 року позовна заява ОСОБА_2 залишена без руху, позивачу надано 10-деннй термін для усунення недоліків позову.
Ухвалою суду від 17.08.2018 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання на 16.11.2018 року.
У підготовчому засіданні 16.11.2018 року протокольною ухвалою закрите підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті на 08.02.2019 року.
У судове засідання учасники справи не зявилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 належить 500/1000 квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування зареєстрованого в реєстрі № 12/2205 та інформаційною довідкою №131193806 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Інші 500/1000 частин квартири належить ОСОБА_4.
Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію) №2749 від 18.06.2018 року у квартирі позивача крім неї зареєстрований ОСОБА_5
Сусіди позивача ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7З склали акт від 16.07.2018 року, яким підтвердили, що ОСОБА_3 в квартирі з 2006 року не проживає, його речей у квартирі не міститься.
Також сусіди позивача ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_9 написали заяви, якими підтвердили відсутність сина позивача ОСОБА_3 в квартирі та відзначили, що навіть ніколи його не бачили.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що реєстрація і відсутність відповідача у квартирі позивача створює йому перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна. Відповідач відсутній за даним місцем реєстрації понад десять років, ніяких речей відповідача в квартирі не міститься. Вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, ч.2 ст. 247, 258-259, 265, 268, 280, 282, 284, 354 ЦПК України, суд,
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 15.02.2019 року.
Суддя В.Я.Бондар