Справа № 161/6585/18
Провадження № 2/161/386/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 січня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Ярмолюк І.С.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування заподіяної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування заподіяної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12 лютого 2018 року близько 19 години водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_4 рухаючись по вул. Героїв УПА у напрямку с. Жидичин допустив зіткнення з автобусом «Мерседес - ОСОБА_5», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6, який рухався в попутному напрямку, в наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та пасажири автобуса отримали тілесні ушкодження. За даним фактом 13.02.2018 року слідчим СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області порушено кримінальне провадження № 0000596, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. 28.02.2018 року винесено постанову про закриття кримінального провадження у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а в діях ОСОБА_3 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Неправомірними діями відповідача по справі їй завдано матеріальний збиток в розмірі 135 122 грн. 17 коп. Відповідач в добровільному порядку шкоду відмовляється відшкодовувати, а тому просить суд її позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_3 в її користь 137 838 грн. 21 коп. заподіяної матеріальної шкоди, витрати на правову допомогу в розмірі 6 000 грн., судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений судом про день і час слухання справи.

Представник страхової компанії в судове засідання не зявився, подав до суду відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи у його відсутності.

За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що 12 лютого 2018 року близько 19 години водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_3 рухаючись по вул. Героїв УПА у напрямку с. Жидичин допустив зіткнення з автобусом «Мерседес - ОСОБА_5», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6, який рухався в попутному напрямку, в наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та пасажири автобуса отримали тілесні ушкодження. За даним фактом 13.02.2018 року слідчим СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області порушено кримінальне провадження № 0000596 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. 28.02.2018 року винесено постанову про закриття кримінального провадження у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, копію постанови направлено начальнику патрульної поліції м. Луцька для вирішення питання про притягнення водія ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, так як в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення. В постанові слідчий зазначає про те, що відповідальність за ст. 286 КК України настає лише за умови, що винна особа внаслідок порушення певних правил спричинила з необережності потерпілому середньої тяжкості чи тяжкі тілесні ушкодження або його загибель. Так, внаслідок ДТП водій ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя, пасажир ОСОБА_7 згідно висновку судового-медичної експертизи отримала легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя. Крім того, згідно листа з Волинського обласного наркологічного диспансеру від 19.02.2018 року вбачається, що в крові ОСОБА_3 наявний вміст алкоголю 1.4 проміле.

З врахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт вчинення ОСОБА_8 дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пошкоджено автомобіль Mersedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер АС 3764АХ.

Відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники бойових дій та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Як встановлено судом, то цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 під час ДТП не була зареєстрована, оскільки він є учасником бойових дій, а тому вона підлягала відшкодуванню з Моторного (транспортного) страхового бюро України. Проте, ні позивач ОСОБА_2, ні ОСОБА_3 під час ДТП страхову компанію про настання страхового випадку не повідомили.

При зверненні позивача до страхової відповідальності із заявою про виплату страхового відшкодування останній було відмовлено у виплаті у звязку з порушенням п. 33.3 ст. 33, п. 37.1.3 ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», так як на момент звернення до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування транспортний засіб належний позивачу вже було відремонтовано, що згідно з п. 37.1.3 ст. 37 Закону № 1961-IV є самостійною підставою для відмови у здійсненні МТСБ України регламентної виплати.

Викладені обставини свідчать про те, що Моторне (транспортне) страхове бюро України правомірно відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування, а тому в позов в цій частині до задоволення не підлягає.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом на законних підставах.

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене. Потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, чи (транспортного) страхового бюро України в разі відсутності у особи винної у заподіянні шкоди полісу обовязкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Статтею 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як встановлено у судовому засіданні, то винною особою, яка вчинила дорожньо-транспортну пригоду є відповідач по справі ОСОБА_3

З висновку № 28 експертно авто товарознавчого дослідження вбачається, що розмір заподіяного матеріального збитку власнику автомобіля Mersedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер АС 3764АХ становить 135 122 грн. 17 коп.

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 ЦК України).

Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на наведене, зважаючи на те, що внаслідок порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху позивач зазнала матеріальної шкоди, то суд приходить до висновку, що вимоги позивача про відшкодуванням завдано матеріальної шкоди підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 гривень, які були нею сплачені при отриманні консультації та складанні позову.

Значені вимоги є обґрунтованими, витрати на надання правової допомоги підтвердженими, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 18, 19, 42, 81, 82, 141, 200, 206, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 22, 1166, 1187 ЦК України, суд , -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 135 122 (сто тридцять пять тисяч сто двадцять дві) грн.. 17 коп., витрати за проведення експертно-автотоварознавчого дослідження в сумі 2 500 (дві тисячі пятсот) грн.., витрати на відправлення телеграми в розмірі 216 (двісті шістнадцять) грн.. 04 коп., витрати з наданням правової допомоги в розмірі 3 000 (три тисячі) грн., сплачений судовий збір в розмірі 1452 (одну тисячу чотириста пятдесят дві) грн.. 77 коп., а всього на загальну суму 142 290 (сто сорок дві тисячі двісті девяносто) грн. 98 коп.

В позові ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування заподіяної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити за безпідставністю.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 04.02.2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська