Справа № 639/1733/19
Провадження № 2/639/1117/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Лойко В.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу № 639/1733/19 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про уточнення (визначення) ідеальної частки у загальному сумісному майні (земельній ділянці) та визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на Ѕ частину земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 26.03.2019 року звернулася до суду з позовом, у якому просить ухвалити рішення про уточнення (визначення) ідеальної частки у загальному сумісному майні (земельній ділянці) та визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину земельної ділянки, розташований по АДРЕСА_1 , після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 з 02.08.1985 року зареєстрована і постійно проживає в АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 в м АДРЕСА_2 Харкові померла ОСОБА_4 . З її смертю відкрилася спадщина - 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і господарчих споруд АДРЕСА_1 і частина земельної ділянки, площею 0,0654 га, кадастровий № :08:011:0004, розташованої за цією ж адресою. ОСОБА_4 залишила заповіт, посвідчений 28.12.2017 року, відповідно до змісту якого усі свої права та обовязки, які належали їй на момент складання цього заповіту, а також ті права і обовязки, які могли належати їй у майбутньому, та усе своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що належатимуть їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала ОСОБА_3 Цей заповіт не було скасовано або змінено. Позивач, яка є єдиною спадкоємицею померлої за заповітом, спадщину прийняла, оскільки своєчасно у встановлений законом шестимісячний строк від дня відкриття спадщини, а саме 13.09.2018 року, надала нотаріусу заяву про її прийняття, про відмову від спадщини не заявляла, і внаслідок її звернення приватним нотаріусом була завела спадкова справу за № 64/2018. Спадкоємців у ОСОБА_4 , які б мали право на обовязкову частку у спадщині, не лишилося, чоловік спадкодавця помер ще у 1996 році. Частину спадкового майна, що лишилося після смерті ОСОБА_4 , позивач вже отримала, а саме: 14.03.2019 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і господарчих споруд за АДРЕСА_1 . Але на імя спадкодавця ОСОБА_4 на праві загальної приватної спільної сумісної власності разом з відповідачем ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.09.2015 року зареєстрована ще і земельна ділянка, площею 0,0654 га, розташована по АДРЕСА_1 . 14.03.2019 року позивач щодо оформлення своїх спадкових прав на частину цієї ділянки звернулася до приватного нотаріуса, але отримала відмову, виходячи з того, що ділянка належить ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності без визначення часток кожного з них, договір про поділ цього майна між собою вони не укладали, а тому визначити склад спадкового майна (частку померлої ОСОБА_4 ) неможливо. Тому для подальшого оформлення спадкових прав позивач змушена звернутися до суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.03.2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 були прийняті до розгляду, та відкрите загальне позовне провадження у цивільній справі.

У судовому засіданні представник позивача, діюча на підставі ордеру юридичної консультації Жовтневого району м. Харкова від 26.03.2019 року, а також клопотання позивача від 26.03.2019 року про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі і підтвердила обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання зявилася, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши усі матеріали справи і додатково отримані докази заявлених вимог у їх сукупності, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позову і можливість його задоволення у повному обсязі, виходячи з наступного.

Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходив з положень ст.ст. 76-81 Цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами э будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК.

За заявою позивача про витребування доказів, що надійшла разом з позовною заявою, як то передбачено ст. 84 ЦПК України, судом була витребувана у приватного нотаріуса ХМНО Рибкіної О.М. копія спадкової справи № 64/2018 року після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так, на підставі паспорту громадянина України НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Харкова, з 02.08.1985 року зареєстрована і постійно проживає в АДРЕСА_1 (а.с. 8-9).

Як вбачається зі свідоцтва серії НОМЕР_2 про смерть, виданого Харківським міським відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області згідно актового запису № 11925 від 13.08.2018 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11).

Зі смертю ОСОБА_4 відкрилася спадщина - 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і господарчих споруд АДРЕСА_1 і частина земельної ділянки, площею 0,0654 га, кадастровий № :08:011:0004, розташованої за цією ж адресою.

ОСОБА_4 залишила заповіт, посвідчений 28.12.2017 року приватним нотаріусом ХМНО Рибкіною О.М. за реєстровим № 292, відповідно до змісту якого вона усі свої права та обовязки, які належали їй на момент складання цього заповіту, а також ті права і обовязки, які могли належати їй у майбутньому, та усе своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що належатимуть їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платника податків НОМЕР_3 (а.с. 12).

Судом на підставі даних спадкової справи № 64/2018, заведеної приватним нотаріусом ХМНО Рибкіною О.М. після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , встановлено, що цей заповіт не було скасовано або змінено (а.с. 62-64).

Розглядаючи справу, суд виходить з положень ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України, якими передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Також суд виходить зі змісту частин 1, 5 ст. 1268 ЦК України, де зазначено, що спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Встановлено, що ОСОБА_3 є єдиною спадкоємицею померлої ОСОБА_4 за заповітом, яка прийняла спадщину відповідно до положень ст.ст. 1269-1270 ЦК України. Матеріалами справи відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 53286713 від 13.09.2018 року (а.с. 13) і даних спадкової справи № 64/2018, заведеної приватним нотаріусом ХМНО Рибкіною О.М. після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с. 53-88), доведено, що позивач своєчасно у встановлений законом шестимісячний строк від дня відкриття спадщини, а саме 13.09.2018 року, надала нотаріусу заяву про прийняття спадщини і надалі протягом того ж строку про відмову від спадщини не заявляла.

Також доведено, що спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині, у ОСОБА_4 не лишилося. Чоловік спадкодавця, ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що вбачається зі свідоцтва серії НОМЕР_4 про смерть, виданого Харківським міським відділом державної РАЦС на підставі актового запису № 19334 від 16.12.1996 року (а.с. 14).

Як вбачається з матеріалів справи, частину спадкового майна, що лишилося після спадкодавця, позивач отримала. Так, 14.03.2019 року приватний нотаріус ХМНО Рибкіна О.М. видала ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і господарчих споруд за АДРЕСА_1 посвідчене за реєстровим № 94, яке зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Це підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 14.03.2019 року (а.с. 15) і Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 159536040 від 14.03.2019 року (а.с. 16).

З матеріалів справи вбачається, що на імя спадкодавця ОСОБА_4 на праві загальної приватної спільної сумісної власності разом з відповідачем ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.09.2015 року, індексний номер 437764803, зареєстрована також земельна ділянка, площею 0,0654 га, кадастровий № :08:011:0004, розташована за адресою АДРЕСА_1 , яка була надана співвласникам Управлянням Держземагентства у м. Харкові Харківської області для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. вищезазначене свідоцтво зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 26.08.2015 року. Це доведено Витягом (додатком № 2) про передачу у спільну сумісну власність земельної ділянки (а.с. 17), кадастровим планом ділянки (а.с. 18), Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 14.09.2015 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 43765059 від 14.09.2015 року і Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-019 від 19.02.2019 року (а.с. 17, 20-22).

Суд встановив, що позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права на частину зазначеної земельної ділянки, виходячи з наступного.

14.03.2019 року приватний нотаріус ХМНО Рибкіна О.М., посилаючись на п.п. 4.14, 4.15 Розділу 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, відмовила ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальної дії видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. У своєму повідомленні за вих. № 74/02-14 нотаріус зазначив, що згідно наданих правовстановлюючих документів, ділянка належить ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності без визначення часток кожного з них, які укладали між собою договір про поділ цього нерухомого майна, а тому неможливо визначити склад спадкового майна (частку померлої ОСОБА_4 ) (а.с. 23).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, яке знаходиться у власності двох або більш осіб (співвласників), належить їм на праві загальної власності (загальне майно).

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що знаходиться у загальній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження майном, що знаходиться у загальній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Суд виходить з положень ст. 372 ЦК України, якою передбачено, що майно, яке знаходиться у загальній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними.

При поділі майна, що знаходиться у загальній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві загальної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

При поділі майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Аналогічні положення закріплені ч. 1 ст. 86, ч. 3 ст. 89 Земельного кодексу України: земельна ділянка може знаходитися у загальній власності з визначенням часток кожного з учасників сумісної власності (сумісна часткова власність) або без визначення часток учасників загальної власності (загальна сумісна власність).

Володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою у загальній сумісній власності здійснюється за договором або законом.

До того ж правилами ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах зі збереженням її цільового призначення.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель і споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель і споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, який необхідний для їхнього обслуговування, якщо інший його розмір не визначений заповітом.

Таким чином, суд вважає, що для вирішення спору і подальшого оформлення спадкових прав позивачеві перш за все слід уточнити (визначити) ідеальну частку спадкодавця ОСОБА_4 у загальному сумісному майні (земельній ділянці).

Вирішуючи справу, суд дотримується положень п. 3.1 Роз`яснень Вищого Спеціалізованого суду України по розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, яким передбачено, що якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, який підлягає розгляду у позовному провадженні.

Тому, приймаючи до уваги сукупність доказів суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження і були доведені в ході судового розгляду, і водночас з уточненням (визначенням) ідеальної частки спадкодавця у загальному сумісному майні (земельній ділянці) можливо визнати за позивачем право власності у порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину спірної земельної ділянки, площею 0,0654 га, кадастровий № :08:011:004, розташованої в АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, ст. ст. ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 316-319, 321, 355, 368, 369, 372, 1216-1218, 1220-1223, 1225, 1233, 1235, 1268-1270, 1296-1298 ЦК України, ст.ст. 86, 89 ЗК України, п.п. 1, 3, 5, 10, 16, 27 ППВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», п.п. 1, 3.1 Роз`яснень Вищого Спеціалізованого суду України по розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про уточнення (визначення) ідеальної частки у загальному сумісному майні (земельній ділянці) та визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на Ѕ частину земельної ділянки задовольнити.

Визначити, що ідеальна частка ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо земельної ділянки, площею 0,0654 га, кадастровий № :08:011:004, розташованої в АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на її ім`я на праві загальної приватної спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.09.2015 року, індексійний номер НОМЕР_5 , складає Ѕ частину цієї земельної ділянки.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_4 , посвідченим 28.12.2017 року приватним нотаріусом ХМНО Рибкіною О.М. за реєстровим № 292, на Ѕ частину земельної ділянки, площею 0, 0654 га, кадастровий № :08:011:004, розташованої в АДРЕСА_1 , після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 10 січня 2000 року, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 20.09.2019 року.

Суддя В. В. Труханович