Справа № 357/3137/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житлом, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про встановлення порядку користування житлом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що перебуваючи в шлюбі з відповідачем придбали трьохкімнатну квартиру, де проживали разом до розірвання шлюбу, але зареєстрований ніхто не був. Після розірвання шлюбу позивач змушений був залишити спірну квартиру через конфлікти. В 2008 році ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про поділ майна подружжя. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 05.06.2008 р. за ОСОБА_2 було визнано право власності на

1 / 2 частину квартири АДРЕСА_1, яка зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 04.09.2001 року.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 1 / 2 частка вказаної вище квартири зареєстрована за відповідачкою ОСОБА_2, того ж числа за ОСОБА_1 зареєстрована 1 / 2 частка цієї ж квартири. Між сторонами виникають непорозуміння з приводу користування квартирою, оскільки відповідач без згоди позивача вселила в квартиру своїх родичів, та позивач не має можливості проживати в цій квартирі. А тому позивач просить суд визначити наступний порядок користування квартирою: позивачу виділити в користування житлові кімнати площею 12,9 кв.м., та 11,6 кв.м., а відповідачу залишити в користуванні житлову кімнату площею 17,7 кв.м.з балкном (лоджія) 0,8 кв.м., та залишити в спільному користуванні сторін коридор 8,1 кв.м. та 3,6 кв.м., вбудовану шафу 0,5 кв.м., кухню 8,2 кв.м., ванну 2,6 кв.м., туалет 1 кв.м.

Відповідач ОСОБА_2 подала суду зустрічний позов про встановлення порядку користування житлом, вказавши, що дійсно за час шлюбу позивач по первісному позову та відповідач придбали трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2. Але ОСОБА_1 залишив спірну квартиру і при цьому, ОСОБА_2 жодних перешкод йому в користуванні квартирою не чинила. Одночасно зазначила, що ОСОБА_1 безпідставно залишає поза увагою ту обставину, що в їх квартирі проживає їх спільний син, який не може проживати в одній кімнаті з матірю, а тому ОСОБА_2 просить суд визначити наступний порядок користування квартирою: виділити в користування ОСОБА_1 житлову кімнату площею 17,7 кв.м.з балкном (лоджія) 0,8 кв.м., а кімнати 12,9 кв.м., та 11,6 кв.м. виділити в користування ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та його представник підтримали позовні вимоги.

Відповідач первісний позов не визнала та підтримала зустрічні позовні вимоги.

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, направляв суду заяви про відкладення судових засідань.

Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що зустрічний позов підлягає до задоволення, а в задоволенні первісного позову слід відмовити.

Так, судом встановлено, що сторони по справі придбали 04.09.2001 року квартиру АДРЕСА_3, де проживали разом до розірвання шлюбу. Наведене стверджується договіром купівлі-продажу квартири від 04.09.2001 року.

Встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 05.06.2008 р. за ОСОБА_2 було визнано право власності на 1 / 2 частину квартири АДРЕСА_1, яка зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 04.09.2001 року.

Встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 1 / 2 частка вказаної вище квартири зареєстрована за відповідачкою ОСОБА_2 на підставі рішення суду від 05.06.2008 р. Запис про державну реєстрацію внесений 29.11.2011 року, номер запису 10979 в книзі 95. Цього ж числа за ОСОБА_1 зареєстрована 1 / 2 частка цієї ж квартири.

Як слідує з технічного паспорту КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» та пояснень представника позивача за первісним позовом, вказана вище квартира, розташована на 9 поверсі девятиповерхового будинку та складається з 3-ох ізольованих жилих кімнат, площею 11,6 кв.м, 12,9 кв.м, 17,7 кв.м., кухня площею 8,2 кв.м, ванна кімната площею 2,6 кв.м, вбиральня площею 1,0 кв.м, коридор 8,1; 3,6 кв.м, вбудована шафа 0,5 кв.м, балкон 0,8 кв.м. Підсобна площа квартири 24,0 кв.м, загальна площа квартири з врахуванням балкону 66,2 кв.м. (а/с 16).

Відповідно до довідки Центру надання адміністративних послуг БМР Київської області від 23.03.2018 року № 1845, в квартирі АДРЕСА_4 зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а/с 17).

Позивач за первісним позовом суду пояснив, що квартира купувалась за його кошти, для повернення яких пізніше було оформлено кредит. Весь кредит позивач погашав самостійно вже після розірвання шлюбу, ОСОБА_2 жодної участі в оплаті вартості квартири не приймала. Договір купівлі-продажу квартири, кредитний договір, договір іпотеки, договір фінансової поруки були оформлені на його імя. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 вимушений був залишити спірну квартиру через конфлікти. З тих пір не має постійного місця проживання, формально зареєстрований в квартирі своєї матері, але фактично проживає за різними адресами в орендованих помешканнях. В його квартирі проживає бувша дружина, яка без згоди ОСОБА_1 вселила в квартиру своїх родичів, та інші особи користуються всією житловою площею квартири, що не дає можливості позивачу в ній проживати. Спільне проживання без встановлення порядку користування квартирою є неможливим.

ОСОБА_2 суду пояснила, що жодних перешкод в користуванні квартирою позивачу не здійснювала, але заперечує проти запропонованого за первісним позовом поділу користування кімнатами, а саме щодо виділення позивачу двох кімнат площею: 12,9 кв.м та 11,6 кв.м, оскільки вважає, що саме їй має бути виділено дві кімнати, а позивачу одну. ОСОБА_2 просить врахувати інтереси сина сторін, який на даний час перебуває на заробітках за кордоном, а після повернення в Україну, іншого житла, ніж спірна квартира, - не має.

При вирішенні даного позову суд виходив з наступного.

За ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Отже, як витікає з норм цієї статті, учасники спільної часткової власності повинні погоджувати один з одним свою поведінку по володінню, користуванню і розпорядженню спільною річчю, вони здійснюють правомочності по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном за спільною згодою.

Право кожного із співвласників по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном, одночасно створює для нього і обовязок погодити свою поведінку щодо володіння, користування і розпорядження спільним майном з іншими співвласниками.

Якщо ж співвласники не дійдуть згоди з питання щодо здійснення повноважень по володінню і користуванню спільним майном, то спір, що виник, може бути вирішений судом.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між свівласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року (справа № 6-1500 цс15).

Як розяснено в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року за № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності /зі змінами/», судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема за позовами про визначення порядку володіння, користування і розпорядження майном, що є спільною власністю.

Згідно з п.14 цієї Постанови Пленуму Верховного Суду України, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника /учасників/ цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися, як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

А відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року за № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» /зі змінами/, якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями /квартирами, кімнатами/ такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення /кухня, коридор тощо/ можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також між учасниками спільної сумісної власності.

З огляду наведеного вище, суд вважає за можливе встановити наступний порядок користування квартирою №68 в будинку №8 по вул. Рибна в м. Біла Церква: ОСОБА_1 виділити в користування житлову кімнату площею 17,7 кв.м. з балкном (лоджія) 0,8 кв.м., а відповідачу - житлові кімнати площею 12,9 кв.м., та 11,6 кв.м. Підсобні приміщення квартири коридори 8,1 кв.м., і 3,6 кв.м., вбудовану шафу 0,5 кв.м., кухню 8,2 кв.м., ванну 2, 6 кв.м., туалет 1 кв.м. залишити в загальному користуванні сторін.

При цьому, суд враховує, фактичне проживання в спірній квартирі сина сторін, а також, суд враховує той факт, що позивач за первісним позовом намагався мирним шляхом вирішити спір, погоджувався на запропонований ОСОБА_2 порядок користування квартирою, що свідчить про фактичне, визнання ОСОБА_1 зустрічних позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.355-360 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року за № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» /зі змінами/, ст.ст. ст.ст. 12, 13, 81, 158, 258- 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Зустрічний позов задовольнити.

Встановити наступний порядок користування квартирою №68 в будинку №8 по вул.. Рибна в м. Біла Церква: ОСОБА_1 виділити в користування житлову кімнату площею 17,7 кв.м.з балкном (лоджія) 0,8 кв.м., а ОСОБА_2 виділити в користування житлові кімнати площею 12,9 кв.м., та 11,6 кв.м.

Підсобні приміщення даної квартири залишити в загальному користуванні сторін.

В задоволенні первісного позову відмовити.

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду буде виготовлено не пізніше 15.02.2019 року.

СуддяОСОБА_4