ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження згідно ч.13 ст.7,ч.1 ст.369 ЦПК України без повідомлення осіб цивільну справу за апеляційною скаргою позивача на заочне рішення Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року, ухваленого суддею Хоруженко Н.В. у м. Апостолове, повний текст судового рішення складено 11 жовтня 2019 року

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В мотивування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що між сторонами укладено кредитний договір № б/н від 05.01.2009 року за умовами якого, ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та зобов`язався щомісячно здійснювати погашення заборгованості. Однак свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 28.02.2018 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 88149,77 грн., яка складається: 1628,55 грн. заборгованість за кредитом, 76630,00 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 5217,42 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 4173,80 грн. штраф (процентна складова), яку АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з відповідача та судові витрати.

Заочним рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2018 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2019 року за заявою представника відповідача заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність рішення суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення цих позовних вимог. В мотивування доводів апеляційної скарги представник позивача зазначає, що суд не урахував строк дії кредитного договору, який визначено строком дії картки до 01/2016 року, дійшов помилкового висновку про пропуск АТ КБ «ПриватБанк» строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушених прав.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відмовляючи АТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушених прав про застосування якого, заявлено відповідачем.

Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржується АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі.

Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви про приєднання до умов та правилам надання банківських послуг в ПриватБанку від 05.01.2009 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту (а.с.10,11,109).

Як видно з довідки про умови кредитування, яка підписана позичальником, сторони обумовили базову відсоткову ставку за користування кредитними коштами 2,5 % на місяць. Тобто, 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк погашення щомісячних внесків до 25 числа наступного місяця (а.с.11,110).

Відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за даним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 28.02.2018 року має заборгованість за кредитним договором, за наданим розрахунком відповідача у розмірі 88149,77 грн., яка складається з наступного: 1628,55 грн. заборгованість за кредитом, 76630,00 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 5217,42 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 4173,80 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 8-9).

Між сторонами виник спір щодо належноговиконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до частини другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як видно з довідки АТ КБ «Приватбанк» від 24 травня 2019 року ОСОБА_1 за умовами кредитного договору від 05 січня 2009 року отримав дві картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 зі строком дії останньої 01/2016р (а.с.70,100). Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки.

За умовами договору сторони погодили строк повернення кредитних коштів до 25 числа, наступного місяця за поточним ( а.с. 110).

Відтак, у межах строку кредитування до 25 числа кожного місяця відповідач мав обов`язок, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами (а.с.100).

Положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), в п.51 рішення у справі «Стаббінс та інші проти Сполученого Королівства» № 22083/93, 22095/93 від 22.10.1996 року, п.570 рішення у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20.09.2011 року наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності для захисту порушеного права, про застосування якого заявлено стороною до вимог, до частини заявлених позовних вимог що стосується стягнення заборгованості по відсоткам за період з 05 січня 2009 року до 29 березня 2015 року з урахуванням дати звернення АТ КБ «Приват Банк» до суду із позовними вимогами згідно штампу вхідної кореспонденції суду 29 березня 2018 року (а.с.2). В цій частині позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити за пропуском строку позовної давності.

Як видно з розрахунку заборгованості та виписки з руху коштів, станом на 28 березня 2015 року заборгованість за кредитом становила 1628,55 грн. (а.с.9).

Умовами укладеного кредитного договору передбачено відсотки за користування кредитними коштами 2,5% на місяць.

Колегія суддів також не може погодитися із розрахунком заборгованості наведеного позивачем, щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії кредитного договору, тобто після 31 січня 2016 року.

Позивачем не надано доказів погодженого між сторонами розміру відсотків за користування кредитними коштами після закінчення строку дії кредитного договору.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позовних вимог щодо стягнення відсотків у розмірі передбаченому законом в порядку ст.1048 ЦК України, які не встановлено умовами договору, позивачем не заявлялось.

Отже, з огляду на розмір кредитної заборгованості 1628,55 грн., відсоткової ставки 2,5% за період кредитування в межах позовної давності з 01 квітня 2015 року по 31 січня 2016 року з відповідача підлягає стягненню 407,14 грн., виходячи з розрахунку 1628,55 грн. х2,5%:100%х 10 міс.

Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року)

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги.

Колегія суддів зауважує, що належних та допустимих доказів в підтвердження заявлених АТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами з 01 лютого 2016 року по 28 лютого 2018 р., після закінчення строку дії кредитного договору не надано. За недоведеністю цих вимог, колегія суддів відмовляє в їх задоволенні.

Колегією суддів досліджено заяву позичальника ОСОБА_1 від 05 січня 2009 року, яка містить умови що при порушенні позичальником строків платежів з будь-якого з грошових обов`язків, передбачених умовами договору, більше ніж на 120 днів, позичальник сплачує банку штраф в розмірі 250 грн.+5% від суми позову.

З огляду на розмір боргу 2035,69 грн., який складається із 1628,55 грн. заборгованість за кредитом та 407,14 грн. заборгованість за відсотками, штраф становитиме 250 грн. стала величина та 101,78 грн. відсоткова складова, які підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з порушенням вимог законодавства, без належного дослідження наявних у матеріалах справи доказів, тому на підставі положення п.п.1,3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» та стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 05 січня 2009 року в сумі 2387,47 грн., яка складається із 1628,55 грн. заборгованість за кредитом, 407,14 грн. заборгованість за відсотками, штраф 250 грн. стала величина та 101,78 грн. відсоткова складова.

Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовними вимогами та апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» сплачено судовий збір в сумі 4405 грн. Позовні вимоги задоволено частково. Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 119,31 грн, відповідно розрахунку (2387,47х4405/88149,77).

Керуючись ст. ст. 367, 369, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 05 січня 2009 року в сумі 2387,47 грн., яка складається із 1628,55 грн. заборгованість за кредитом, 407,14 грн. заборгованість за відсотками, штраф 250 грн. стала величина, 101,78 грн. штраф відсоткова складова.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» витрати зі сплати судового збору в сумі 119,31 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 24 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: