Справа № 545/2277/18
Провадження № 2/545/62/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2019 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді Путрі О.Г.

при секретарі Кузуб Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава в порядку спрощеного позовного провадження цивільний позов Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк " до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 20.08.2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк " Приватбанк " та громадянкою України ОСОБА_1 (06.01.2014 року час змінила прізвище на ОСОБА_1 ) було укладено договір б/н, на підставі якого позичальник отримала кредит в розмірі 21600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № НОМЕР_2, зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Строк дії картки - серпень 2015 року.

Проте позичальник умови договору не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 21.05.2018 р. складає 116 963,57 грн.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 21.09.2018 року відкрито провадження по даній цивільній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату , час і місце судового засідання для розгляду справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача Забара В.М. позов підтримав із наведених у ньому підстав та прохав його задовольнити.

Представник відповідач адвокат Ночовний Ю.В. позовні вимоги визнав частково , а саме , визнав заборгованість станом на час закінчення строку дії кредитного договору 31.08.2015 року. Вказав , що після спливу визначеного договором строку кредитування припинилось право банку нараховувати проценти за кредитом та пеню, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 28.03.2018 року ( справ № 444/9519/12).

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Встановлено, що 20.08.2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк " Приватбанк " та відповідачем було укладено договір б/н, на підставі якого позичальник отримала кредит в розмірі 21600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № НОМЕР_2, зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки . Строк дії картки - серпень 2015 року , що не заперечувалось сторонами .

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст.634 ЦК договором приєднання є договір , умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах , який може бути укладений лише шляхом приєднання сторони до запропонованого договору вцілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач в заяві підтвердила свою згоду на те , що підписана заява разом з " Умовами та правилами надання банківських послуг " , Тарифами банку , з якими вона ознайомлена , складає між нею та банком договір. Тобто факт існування між сторонами кредитних правовідносин є встановленим . Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором.

Згідно п. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Встановлено, що позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит.

В порушення умов договору позичальник свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12

Оскільки право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення нарахованої на проценти пені.

Таким чином , враховуючи , що термін кредитування припинився 31 серпня 2015 року, то відповідно з відповідача на користь позивача за кредитним договором мають бути стягнуті проценти та пеня станом на 31 серпня 2015 року.

Відповідно до виписок з балансового рахунку відповідача розмір заборгованості за кредитним договором ( який визнавався представником відповідача в ході розгляду справи ) станом на 31 серпня 2015 року за тілом кредиту - становить 7004, 5 грн. , по процентах - 4239,72 грн. , пені - 746, 03 грн., а отже загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача становить 11989,80 грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог в розмірі 181,49 грн.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,141,259,263-265,352 ЦПК України , суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( місце проживання : АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» ( ,

рах. № 3111, МФО № 305299 ) заборгованість за кредитним договором в сумі 11 989,80 грн. ( одинадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят дев`ять гривень 80 коп. ).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати в сумі - 181,49 грн. ( сто вісімдесят одну гривню 49 коп. ) .

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його оголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. Г. Путря