ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4639/19 Справа № 199/3851/18 Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Комунального підприємства "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської ради

на рішення Амур- Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ОСОБА_4 , керуючи трамваєм по маршруту №9 б/н 1244 Т-3, при виконанні своїх трудових обов`язків у КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради», 05.04.2018 року приблизно о 17:19 годині, в районі ЛЕП - 255 по вул.Любарського у м.Дніпрі (Амур-Нижньодніпровський район) допустив порушення вимог п.12.3 ПДР України, а саме не зменшив швидкість та не зупинився у разі виникнення перешкоди - автомобілю «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який стояв біля будинку №127 по вул.Білостоцького (Любарського) у м.Дніпрі, внаслідок чого допустив скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду та просив стягнути з КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР на його користь збитки у розмірі 114 776,58 грн., заподіяні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з яких: вартість відновлювального ремонту у розмірі 105849,35 грн., величина втрати вартості колісного транспортного засобу у розмірі 6927,23 грн., 2000,00 грн. за складання експертного висновку транспортного засобу №13/18 від 18.04.2018 року, а також судові витрати по сплаті судового збору (а.с.3-6).

Рішенням Амур- Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2019 року позовні вимоги задоволені.

Стягнуто з КП "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в сумі 115 924 грн.34 коп., з яких вартість відновлювального ремонту105 849 грн.35 коп., величина втрати товарної вартості колісного транспортного засобу у сумі 6 927 грн.23 коп., витрати по сплаті експертного дослідження авто-товарознавця у сумі 2000 грн. та 1147 грн.76 коп. судових витрат (а.с.142-144).

В апеляційній скарзі КП "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської ради посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, неправильного та неповного дослідження доказів та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовним вимог відмовити у повному обсязі (а.с.148-150).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.163-166).

У відзиві на апеляційні скарги КП "Дніпровський електротранспорт" та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 зазначив, що доводи апеляційних скарг є необґрунтованими, незрозумілими та суперечливими, а тому просив апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику, як малозначна.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що ОСОБА_4 , керуючи трамваєм по маршруту №9 б/н 1244 Т-3, при виконанні своїх трудових обов`язків у КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради», 05.04.2018 року приблизно о 17:19 годині, в районі ЛЕП - 255 по вул.Любарського у м.Дніпрі допустив порушення вимог п. 12.3 ПДР України, а саме не зменшив швидкість та не зупинився у разі виникнення перешкоди - автомобілю «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який стояв біля будинку №127 по вул. Білостоцького (Любарського ) у м.Дніпрі , внаслідок чого допустив скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Пошкоджений автомобіль на праві власності належить ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвам про реєстрацію транспортного засобу (а.с.14).

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська

від 05.05.2018 року у справі №199/2533/18, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні

адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що виразилося в порушенні учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, ушкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд або іншого майна, та накладено на нього адміністративне стягнення

у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 352,40 грн.

Судом також встановлено, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з відповідачем - Комунальним підприємством «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради, що підтверджується наказом №2-ос від 02.01.2015 року (а.с.76), та наказом №945 від 01.10.2014 року (а.с.79).

Відповідно до висновку експертного дослідження експерта автотоварознавця Пилипенка А.І. №13/18 щодо визначення матеріальної шкоди, спричиненої власнику КТС від 18.04.2018 року, вона становить 112 776,58 грн., що включає вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген», номер державної реєстрації «НОМЕР_1», за наслідком пошкодження при ДТП 05.04.2018 року, у розмірі 105 849,35 грн. та величину втрати товарної вартості колісного транспортного засобу (втрати, яких особа зазнала у зв`язку з пошкодженням речі) у розмірі 6927,23 грн. (а.с.18-26).

Задовольняючи позовні вимоги суд 1-ї інстанції виходив з того, що позивачем доведено факт заподіяння майнової шкоди внаслідок ДТП, яка сталась з вини ОСОБА_2 , який перебував у трудових відносинах з КП "Дніпровський електротранспорт" та вважав обґрунтованими та доведеними вимоги позивача про стягнення на його користь матеріальних збитків у сумі 115 924 грн. 34 коп., які складаються з вартості відновлювального ремонту у сумі 105 849 грн. 35 коп., величини трати товарної вартості колісного транспортного засобу у сумі 6 927 грн. 23 коп., витрат по сплаті експертного дослідження у сумі 2000 грн. та судового збору.

Такі висновки суду 1 інстанції є вірними та зроблені без порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності. Інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Використання якого створює підвищену небезпеку.

Абзацом 2 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається за реальною вартістю майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У відповідності до положень п.п.4,5 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166,187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодовувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ним і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Враховуючи те, що постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська

від 05.05.2018 року у справі №199/2533/18, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні

адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та беручи до уваги те, що ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з відповідачем, суд 1 інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з КП "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 збитків завданих внаслідок ДТП у зазначеному в позові розмірі, якій відповідачем не спростовано.

Посилання в апеляційних скаргах на те, що позивачем не доведено фактично понесених витрати на ремонт автомобіля є необґрунтовані оскільки в розумінні ст .ст. 1187, 1166, 1167 ЦК України діє презумпція вини завдавача шкоди. Ані ОСОБА_2 , ані КП "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської ради не спростували та не довели, що шкоду було завдане не з вини ОСОБА_2 та не в тому розмірі, який стягнув суд.

Таким чином, колегія суддів вважає, що справа розглянута всебічно, висновки суду першої інстанції обґрунтовані чинними нормами матеріального права.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, правові підстави для його скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 263, 264 ЦПК України і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Комунального підприємства "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: