Справа № 574/640/19 Провадження №2/574/384/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

з участю секретаря судового засідання Кошелєвої Н.В.

в присутності

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Міненко С.А.

представника відповідача ОСОБА_2 .

третя особа ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Буринь-теплосервіс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки в наслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 01.03.2018 року, з вини ОСОБА_3 , який здійснюючі трудові обов`язки з КП «Буринь-теплосервіс», проводячи роботи з очистки пішохідної доріжки від снігу та керуючи трактором «Білорусь-82.1» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода по вулиці Незалежності в м. Буринь, в наслідок чого був пошкоджений його автомобіль «Ніссан Альмера», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 . В результаті протиправних дій працівника відповідача йому була заподіяна матеріальна шкода в сумі 20153 грн. 23 коп., також він поніс витрати в сумі 2000 грн. на проведення незалежного звіту з визначення розміру матеріального збитку. Крім цього, пошкодженням в результаті ДТП його транспортного засобу потягнуло порушення звичайного укладу життя, він був змушений докладати додаткових зусиль для його нормалізації і цим, вважає, йому було спричинено моральну шкоду в сумі 3000 грн.. Просив стягнути на його користь з відповідача: 20153 грн. 23 коп. - матеріальної шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди; 3000 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди; 2000 грн. в рахунок повернення витрат на проведення незалежного звіту з визначення розміру матеріального збитку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 заявлені вимоги підтримали, а також уточнили, що вимога про стягнення моральної шкоди в солідарному порядку є помилковою, просили всю шкоду та витрати стягнути саме з відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав, вважав, що вина ОСОБА_3 , який дійсно на момент ДТП працював і в теперішній час працює в КП «Буринь-теплосервіс», не доведена. Також пояснив, що останній виконував роботу на тракторі належному підприємству. Цивільно-правова відповідальність власника вказаного транспортного засобу застрахована не була. Просив у задоволенні позову відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, ОСОБА_3 підтвердив, що 01.03.2018 року він керував трактором по вулиці Незалежності в м. Буринь, де здійснював розчистку снігу. Біля церкви, коли він розчищав сніг, трактор заглох та зупинився. Відвал для чистки знаходився при цьому на проїзній частині. В цей момент він побачив, що в напрямку центра міста рухається автомобіль «Ніссан Альмера», але завести трактор своєчасно не зміг і автомобіль вдарився у відвал. Вважає, що вини його в ДТП не має, позивач міг своєчасно зреагувати та уникнути зіткнення. Позов не визнав.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши всі надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 03.05.2012 року працює в Комунальному підприємстві «Буринь-теплосервіс», що підтверджується копіями наказу №29-к та трудової книжки (т.1 а.с.39,40).

01.03.2018 року, близько 12-ї години, ОСОБА_3 , керуючи колісним трактором «Білорусь-82.1», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності зареєстрований за Комунальним підприємством «Буринь-теплосервіс» (т.2 а.с.11,14), при проведенні робіт з розчищенню снігу, в порушення п.п.10.1,10.2 Правил дорожнього руху України, не переконавшись перед початком руху, що це буде безпечним і не створить перешкоди іншим учасникам руху, виїжджаючи з прилеглої території в районі церкви, що розташована по вулиці АДРЕСА_1 , на дорогу, не надав переваги у русі автомобілю «Nissan Almera», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в наслідок чого сталося зіткнення вказаного автомобіля з відвалом трактора, в результаті якого автомобіль «Nissan Almera» отримав механічні пошкодження .

За вказаним фактом ДТП відносно двох водіїв ОСОБА_3 (справа №574/268/18) та ОСОБА_1 (справа №574/319/18) були складені протоколи про адміністративне правопорушення передбачені ст.124 КУпАП, провадження по яким були закриті на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, тобто вина жодного із водіїв при розгляді справ про адміністративні правопорушення не встановлювалася (т.2 а.с.2,68,69, т.3 а.с.3,22,23).

В силу ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За клопотанням сторін матеріали вказаних судових справ про адміністративне правопорушення були досліджені в цьому судовому засіданні.

Зокрема встановлено, що у ході розгляду протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (справа №574/319/18) суддею було призначено судову автотехнічну експертизу, проведення якої доручено експерту Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф.М.С.Бокаріуса Бражник В.Ю., який безпосередньо, в режимі відеоконференції, приймав участь втому судовому засіданні і мав змогу задавати питання обом учасникам дорожньо-транспортної пригоди для уточнення вихідних даних для проведення експертизи (т.3 а.с.58-67).

Відповідно до висновку за результатами проведення судової автотехнічної експертизи №80 від 12.02.2019 року встановлено, що даній дорожній ситуації в діях водія трактора «Білорусь-82.1» н.з. 13728 НОМЕР_3 ОСОБА_5 І. вбачаються невідповідність вимогам п.п.10.1,10.2 ПДР України, які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП та наслідками, що настали.

В діях водія автомобіля «Nissan Almera», н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 не вбачаються невідповідності вимогам п.12.3 ПДР України, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням ДТП та наслідками, що настали.

Факт дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 01.03.2018 року за участю трактора «Білорусь-82.1», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Nissan Almera», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , підтверджується протоколом огляду та перевірки транспортних засобів, матеріалами Буринського відділення поліції перевірки заяви по факту ДТП, зареєстрованими в журналі єдиного обліку за №511, схемою ДТП, фото таблицею з місця пригоди (т.2 а.с.5-42).

За змістом п.п.10.1 та 10.2 Правил дорожнього руху України затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями) перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Аналізуючи зазначені положення нормативних актів та оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність є достатньою для того, щоб прийти до висновку, що вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини водія трактора «Білорусь-82.1», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 І..

З пояснень представника відповідача ОСОБА_2 вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника вказаного транспортного засобу застрахована не була.

Разом з тим, останнім визнано, що ОСОБА_3 на момент ДТП і до теперішнього часу перебуває у трудових відносинах із Комунальним підприємством «Буринь-теплосервіс».

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, абзацом 1 частини третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За замістом ст.23 цього Кодексу особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, втому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, до якого відноситься і діяльність пов`язана з використанням транспортних засобів, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а в ч.5 цієї ж статті зазначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Таким чином, шкода, яка була спричинена позивачу в наслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягає стягненню з Комунального підприємства «Буринь-теплосервіс», оскільки була завдана під час виконання їхнім працівником своїх трудових обов`язків.

Зазначене відповідає і висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Разом з тим, з аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Така конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого позивачу у зв`язку з пошкодженням належного йому автомобіля, розмір заподіяної шкоди складає 20153 грн. 23 коп.. Витрати на складання звіту становлять 2000 грн. та підтверджені квитанцією до прибуткового касового ордеру (т.1а.с.8-22).

Вказаний звіт виконаний уповноваженою особою, яка є суб`єктом оціночної діяльності, маючи кваліфікаційний клас оцінювача та відповідний сертифікат, після проведення ретельного огляду пошкодженого транспортного засобу позивача, а вході огляду приймав участь і представник відповідача ОСОБА_6 ..

За таких обставин, визначений розмір заподіяної шкоди сумнівів у суду не викликає.

Моральна шкода потерпілому ОСОБА_1 заподіяна у зв`язку перенесеними душевними стражданнями внаслідок пошкодження його майна, в результаті чого був на певний період порушений його звичайний уклад життя, що змусило останнього докладати додаткових зусиль для його організації.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи при цьому характер та обсяг страждань які зазнав позивач, фактичні обставини справи, суд вважає, що з відповідача в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди на користь позивача необхідно стягнути 2000 грн., у зв`язку з чим цивільний позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з врахуванням часткового задоволення позову (96%), суд вважає, що з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору при поданні позовної зави до суду в розмірі 737 грн. 66 коп..

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 7, 10, 12, 13, 23, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Буринь-теплосервіс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки в наслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Буринь-теплосервіс» (ідентифікаційний код в , юридична адреса: Сумська область, м. Буринь, вул.Набережна,9) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання АДРЕСА_2 ) 20153 грн. 23 коп. матеріальної шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди; 2000 гривень - в рахунок відшкодування моральної шкоди; 2000 гривень в рахунок повернення витрат на проведення незалежного звіту з визначення розміру матеріального збитку та 737 грн.66 коп. в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд (а з початком функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Сумського апеляційного суду) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий

Повний текст рішення виготовлений 18.10.2019 року.