Номер провадження: 22-ц/813/7703/19
Номер справи місцевого суду: 500/4349/17
Головуючий у першій інстанції Баннікова Н. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, та про стягнення аліментів на догляд та лікування,на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Баннікової Н.В. 17 липня 2019року у м. Ізмаїл Одеської області, -

встановила:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та про стягнення аліментів на догляд та лікування (т. 1: а.с. 1, 48-49, 87-90, 185-187,243-246, т. 2: а.с. 87-89, а.с. 111-112, а.с. 220).

В обгрунтування позову посилалася на те, що з 2014 року ОСОБА_1 є інвалідом першої групи по зору, а також має онкологічне захворювання і потребує постійного лікування. Пенсії, яку отримує позивач, не достатньо для сплати за лікування.

Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 було задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 20 000 грн. (т. 1 а.с. 56).

Ухвалою суду від 02 квітня 2018 року задоволено заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення, та вищевказане заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31 жовтня 2017 року скасовано (т. 1 а.с.144).

06 серпня 2018 року позивач змінила спосіб (розмір) стягнення аліментів та просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі ј частини його доходу (т.2 а.с.92-93, 111-112).

05 листопада 2018 року ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області об`єднано в одне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на лікування та догляд, із даними позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів (т. 2 а.с.131).

У позовній заяві про стягнення аліментів на лікування та догляд позивач посилалась на те, що її син ОСОБА_2 є повнолітнім, працездатним та має постійний заробіток, працює капітаном на судах іноземних власників і отримує великий дохід, але допомоги їй на лікування онкологічного захворювання не надає. Оскільки пенсії, яку вона отримує, на лікування онкологічного захворювання їй не вистачає, а після операції, яку їй було проведено в Одеському обласному онкоцентрі, вона має періодично проходити лікування, ОСОБА_1 вимушена була на період з 22 квітня 2018 р. по 12 травня 2018 р. погодитись на експериментальне лікування у Київському інституті. Зазначила, що з 2014 року вона є інвалідом першої групи, у 2016 році перенесла мікроінсульт, у січні 2017 року у позивача було виявлено онкологічне захворювання. Після операції у Одеському обласному онкоцентрі їй призначають проходження періодичного лікування, на яке постійно потрібні гроші. За весь цей час, її син не давав грошей на лікування, станом здоров`я не цікавився. Відповідач працює капітаном на іноземних судах кампанії, має постійний графік праці та відпочинку весь цей час, про що свідчать контракти іноземної офшорної кампанії, куди його влаштувала позивач ще у 2010 році, дохід отримує у євро, не має ні сім`ї, ні дітей. Жодні зобов`язання зі сплати аліментів у нього відсутні. ОСОБА_2 працює за контрактом, тривалість якого складає 1,5 місяця роботи і один місяць відпочинку. Добовий дохід відповідача складає 165 євро за добу, а за місяць - 5 115 євро., що за курсом НБУ складає 159 525 грн. У зв`язку із викладеним, позивач просила зобов`язати ОСОБА_2 сплатити на її користь 278 000 грн. на лікування та реабілітацію.

Остаточно уточнивши вимоги щодо стягнення аліментів на лікування та догляд, ОСОБА_1 просила стягнути аліменти з відповідача на її користь у розмірі 100 % частин витрат, пов`язаних із лікуванням і доглядом (т. 2 а.с.220).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 липня 2019 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на догляд та лікування ОСОБА_1 , починаючи з 06 серпня 2018 року, і до її видужання, в розмірі 99,8/100 частин витрат, пов`язаних з лікуванням і доглядом. В іншій частині позову відмовлено. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на догляд та лікування в межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. (т. 2 а.с. 230-231).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. На думку апелянта, судом не було враховано, що грошових коштів ОСОБА_1 не вистачає на проходження останньою лікування, реабілітації та проживання, а відповідач має достатній розмір доходу для надання допомоги позивачу на лікування (т. 2 а.с. 235-237).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення у частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення аліментів,суд першої інстанції виходив з того, що позивач має дохід, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів суд відмовив.

Однак, колегія суддів не може погодитись зі вказаним висновком суду з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 14 жовтня 1985 року (а.с.5, том І).

Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 поставлено діагноз: С-r правої молочної залози рТп №2 Мо St ІІІ В Кл. гр. ІІІ. 24 січня 2017 р. було здійснено трепан-біопсію опухлі правої молочної желези, хіміотерапія - з 01 лютого 2017 р. по 20 квітня 2017 р. 4 курси (м.Київ), підлягає нагляду районколога за місцем проживання (а.с.196 т.2).

Крім того, ОСОБА_1 є інвалідом 1 групи, що підтверджується її пенсійним посвідченням № НОМЕР_5, у 2016 році перенесла мікроінсульт (а.с.95, том ІІ).

Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України).

Таким чином, оскільки позивачка є пенсіонеркою, непрацездатною, має важке захворювання, потребує лікування, колегія суддів доходить до висновку, що остання має необхідність у матеріальній допомозі у вигляді аліментів.

При цьому, колегія суддів при визначені розміру аліментів на утримання позивачки враховує, що згідно довідки Ізмаїльського об`єднаного управління ПФУ в Одеській області № 261 за січень 2018 р., станом на серпнь 2017 р. позивач отримувала пенсію по інвалідності в розмірі 2 490,70 грн. (а.с.96 р.1).

Згідно довідки № 3221 9224 6249 6210 від 24 червня 2019 р., - позивач отримує пенсію по інвалідності в розмірі: січень 2019 р. - 3 409, 81 грн., з березня по червень 2019 р. - по 3 945, 35 грн. (а.с.206 т.2).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач ОСОБА_1 має у власності земельну ділянку, площею 4,18 га за адресою: Одеська область, Ізмаїльський р -н , с/рада Новопокровська , цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка надана у оренду строком 10 років з правом пролонгації, додаткові відомості: орендна плата у розмірі - 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, орендар: ФГ «Стоянов А.А.», а також земельну ділянку, площею 5,64 га за адресою: Одеська область, Ізмаїльський р- н , с/ рада Новопокровська , цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка надана у оренду строком 10 років з правом пролонгації, додаткові відомості: орендна плата у розмірі - 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, орендар: ФГ «Стоянов А.А.» (а.с.69-72, том І).

Як вбачається з довідки від 12 січня 2018 року, виданої ОСОБА_1 . Фермерським господарством «Стоянов А.А.», розташованим на території Новопокровської сільської ради, - у 2017 році належну позивачці земельну ділянку, у розмірі 9,82 га, було здано в оренду ФГ «Стоянов А.А.». Річний дохід з орендною платою на земельний пай складає 9 900,23 грн. (а.с.98, том 1).

Отже враховуючи, що 99,8% витрат, необхідних для догляду та лікування, сплачуються відповідачем на користь позивача згідно рішення суду першої інстанції, і позивач має дохід, що може забезпечити їй належний рівень життя, колегія суддів приходить до висновку про визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, у твердій грошовій сумі у розмірі 6 000 щомісячно, і довічно.

Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі, лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

У даному випадку підстав, передбачених положеннями статті 204 СК України, для звільнення відповідача від обов`язку утримувати непрацездатну матір, суд апеляційної інстанції не встановив.

Одночасно, колегія суддів вважає необгрунтованим вимогу позову ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі ј частини його доходу, оскільки позивачем не доведено належними та допустимим доказами наявність у відповідача постійного доходу.

Посилання суду першої інстанції на те, що позивачка хоча і є непрацездатною, проте отримує пенсію у розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум, а тому не потребує необхідності отримувати сторонню матеріальну допомогу, безпідставні, так як положення статей 202, 203 СК України, які регулюють спірні правовідносини, не передбачають врахування лише прожиткового мінімуму, встановленого законом, як безумовної умови для стягнення чи відмови у стягненні аліментів.

Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення);

2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Таким чином, на підставі викладеного, колегія суддів вважає доведеними позовні вимоги ОСОБА_1 про необхідність стягнення на її користь з сина ОСОБА_2 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 6 000 гривень щомісячно, починаючи з 09 серпня 2017 року, і довічно.

Крім того, колегія суддів ввжає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на лікування ОСОБА_1 . Так, суд може ухвалити рішення про стягнення аліментів на лікування одноразово або протягом певного строку на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за батьками. Порядок такого стягнення може здійснюватись одноразовим платежем, наприклад, на проведення операції. Якщо батьки потребують догляд у післяопераційний період чи період видужання від тяжкої хвороби, то такі кошти можуть стягуватись протягом певного строку. Якщо батьки перебувають тривалий час на лікуванні, то на ліки та догляд за ними (сиділка, медсестра) потрібні додаткові кошти, які можуть сплачуватись періодично до видужання батьків. Враховуючи, що ОСОБА_1 є інвалідом І групи, має тяжке захворювання - С-r правої молочної залози рТп №2 Мо St ІІІ В Кл. гр. ІІІ, а відповідач має достатній розмір доходу для надання допомоги позивачу на лікування та, у разі необхідності, її догляду, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність стягнення з відповідача аліментів на лікування ОСОБА_1 у розмірі 99,8% частин витрат, пов`язаних із лікуванням та доглядом.

Одночасно, колегія суддів вважає безпідставними позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання ОСОБА_2 сплатити на її користь 278 000 грн. на лікування та реабілітацію, з наступних підстав. З уточненої позовної заяви вбачається, що вказана сума включає у себе курс лікування та реабілітації, а також переліт та медичне супроводження у Германії. Однак, матеріали справи не містять жодного належного доказу на підтвердження того, до якої саме медичної установи мала звернутись ОСОБА_1 , не додано розрахунку вартості медичних послуг такої установи, не надано погодження медичної установи на проведення лікування позивачки, тощо. Крім того, колегія суддів враховує, що навіть у разі обгрунтованості позовних вимог у цій частині, станом на час розгляду справи судом апеляційної інстанції вони втратили свою актуальність у зв`язку зі спливом часу з моменту їх пред`явлення (21 вересня 2018 року).

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 липня 2019 рокупідлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 липня 2019 року- скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання матері.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 25 жовтня 2001 року, ІПН НОМЕР_3 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 14 грудня 1999 року, ІПН НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ), аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 6 000 гривень щомісячно, починаючи з 09 серпня 2017 року, і довічно.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 27 грудня 2019 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе