Номер провадження: 22-ц/813/53/19
Номер справи місцевого суду: 493/1335/17
Головуючий у першій інстанції Бодашко Л.І
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів колегії: Дрішлюка А.І.,

Черевка П.М.,

при секретарі: Фабіжевській Т.С.,

за участю: позивача ОСОБА_4 та його адвоката Бубнова В.І.,

а також адвоката відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на додаткове рішення Балтського районного суду Одеської області від 20 березня 2018 року за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И В:

31 липня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ФОП ОСОБА_6 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по заробітній платі.

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 15 лютого 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

05 березня 2018 року адвокат відповідача ФОП ОСОБА_6 - ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення та просив стягнути з позивача ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_6 витрати, пов'язані з правничою допомогою і компенсацію витрат, що пов'язані з явкою до суду адвоката відповідача, стверджуючи, що при ухваленні рішення судом не було вирішено питання щодо судових витрат.

У заяві адвокат ОСОБА_7 зазначив, що в зв'язку з тим, що його робоче місце знаходиться в м. Одесі у сторін договору про надання правової допомоги були складнощі в наданні відповідних доказів та розрахунків до закінчення судових дебатів у справі, звернув увагу суду на те, що позивачем ОСОБА_4 та його представником всіляко затягувався розгляд цивільної справи, неодноразово судові засідання відкладлися по причині безпідставних клопотань і заяв позивача та його представника, в тому числі про відвід суду, а також позивач та його представник без поважних причин не з'являлися в судові засідання, позивачем було подано інший позов до відповідача з тим самим предметом позову, а саме стягнення заробітної плати (справа №493/2032/17), тобто позивач та його представник зловживали своїми процесуальними правами.

Відповідно до розрахунку суми судових витрат їх загальний розмір складає 64 947,50 гривень, які адвокат ОСОБА_7 просить стягнути з позивача ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_6.

Позивач ОСОБА_4 до судового засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив.

Додатковим рішенням Балтського районного суду Одеської області від 20 березня 2018 року частково задоволено заяву ФОП ОСОБА_6, стягнуто з ОСОБА_8 на користь заявника витрати на правову допомогу у розмірі 41 710,16 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та направити справу на новий розгляд до іншого суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм права.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та запереченнях на апеляцію, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів заяви та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

У частинах 1 та 2 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Частинами 2 - 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У пунктах 47 та 48 постанови Пленуму «Про застосування законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року №3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року№5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року №4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч. 3 ст. 30 Закону).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних і адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року №4191-ІV, який набрав чинності з 01 січня 2012 року, розмір компенсаційних витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановлених законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно Законів України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» та «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2017 року становить 1 600 грн., а на 1 січня 2018 року 1 762 грн., тому 40% від 1 600 грн. становить 640 грн., а 40% від 1762 грн. - 704,80 грн..

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Балтського районного суду Одеської області від 15 лютого 2018 року по справі №493/1335/17 позивачу ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позову про поновлення на попередній роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення заборгованості по заробітній платі, питання про судові витрати судом не вирішено.

04 вересня 2017 року між ФОП ОСОБА_6 та адвокатом ОСОБА_7 було укладено договір про надання правової допомоги по цивільній справі №493/1335/17 (а. с. 4-5).

Згідно звіту адвоката ОСОБА_7 до договору від 04.09.2017 року ФОП ОСОБА_6 надано професійну правничу допомогу на загальну суму 20200 грн., з яких на ознайомлення зі справою 3 год. - 3 000 грн., складання документів процесуального характеру (заперечення до позову) 2 год. - 2 000 грн., підготовка письмових доказів для залучення їх до матеріалів справи з виготовленням їх копій 0,5 год. - 500 грн., представництво у суді: у 2017 році 10,5 год. - 10 500 грн., представництво у суді у 2018 році - 4,2 год. - 4 200 грн.; кількість часу, що було затрачено адвокатом для прибуття з м. Одеси до м. Балта: у 2017 році - 21,1 год., у 2018 році 10,9 год., кількість часу, що було затрачено адвокатом для прибуття з м. Балта до м. Одеси: у 2017 році у 2017 році 24 год., у 2018 році 10,2 год., а сума компенсації за час переїзду адвоката на власному автомобілі складає 28 440 грн.; адвокатом використовувалися автомобілі Тойота Камрі (витрати пального 12,8 літрів бензину А-95 на 100 км), Сан Йонг Корандо (11,8 л дизельного палива на 100 км), Лексус ЕС 350 (16,6 літрів бензину А-95 на 100 км); адвокатом з 04.09.2017 року по 15.02.2018 року отримано від ФОП ОСОБА_6 220 літрів дизельного палива та 400 літрів бензину А-95 (а. с. 6-7).

Задовольняючи заяву ФОП ОСОБА_10 про ухвалення додаткового рішення частково, суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з відмовою у позові стягненню з ОСОБА_4 підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 41 710,16 грн., а саме: - ознайомлення адвоката зі справою 3 год. х 640 = 1 920 грн.; - підготовка письмових доказів 0,5 год. х 640 = 320 грн.; - представництво у суді у 2017 році 10,5 год. х 640 = 6 720 грн.; - представництво у суді у 2018 році 4,2 год. х 704,8 = 2 960,16 грн.; - кількість часу, що було затрачено адвокатом на переїзд з м. Одеси до м. Балта та з м. Балта до м. Одеси 66,2 год. х 450 = 29 790 грн..

Проте, з таким висновком суду першої інстанції у повному обсязі погодитись неможливо, виходячи з наступного.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 та 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77 - 80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено у частині 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За змістом статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У підтвердження розміру витрат адвокатом ОСОБА_7 наданий акт прийому-передачі виконаних робіт від 19 лютого 2017 року, з якого вбачається, що адвокат за період з 04 вересня 2017 року по 15 лютого 2018 року надав ФОП ОСОБА_6 послуги в розмірі 20 200 грн. та витрати за час переїзду адвоката до суду у розмірі 28 440 грн., але журнал реєстрації прибуткових і видаткових ордерів за 2017 рік та 2018 рік, оформлений належним чином, касову книгу, яка застосовується для здійснення первинного обліку готівки в касі, у відповідності з Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління НБУ від 15 грудня 2004 № 637, суду надано не було.

Отже, в матеріалах справи відсутні будь - які належні докази, які документально підтверджують та доводять об'єм витрат на професійну правничу допомогу адвоката ОСОБА_7 під час розгляду справи у зазначеному розмірі.

Матеріалами справи об'єктивно та достовірно підтверджується те, що з урахуванням принципу розумності та витраченого адвокатом часу при розгляді справи розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 5 000 гривень.

За таких обставин, виконуючи повноваження апеляційного суду, колегія суддів вважає, що вимоги відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню частково в розмірі 5 000 гривень.

Інших правових доводів апеляційна скарга не містить.

Отже, законних підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції й постановлення ухвали про відмову у прийнятті додаткового рішення немає.

У той же час порушення судом норм процесуального права, а саме, ст. ст. 12, 81, 263, 264 ЦПК України, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни додаткового рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про задоволення заяви ФОП ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення частково, в розмірі 5 000 грн., в решті додаткове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково, додаткове рішення Балтського районного суду Одеської області від 20 березня 2018 року змінити.

Заяву адвоката ОСОБА_7 в інтересах фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, мешканця с. Пасицели Балтського району Одеської області) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, мешканки с. Борсуки Балтського району Одеської області) витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 гривень.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено: 15 лютого 2019 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М.Драгомерецький

А.І.Дрішлюк

П.М. Черевко