КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 761/37024/17 Головуючий у 1-й інстанції суддя: Юзькова О.Л.

24 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Саліхова В.В.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,

секретаря судового засідання: Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ПрАТ «Європейський Страховий Союз» та просив стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 98 997,80 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 - винного в ДТП була застрахована у відповідача, а тому з останнього підлягає стягненню завдана шкода.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу у встановлені строки не подав.

У судовому засіданні ОСОБА_4 в інтересахОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі з підстав наведених в ній та просив останню задовольнити.

ПрАТ «Європейський Страховий Союз» свого представника в судове засідання не направило, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомило.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41«Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/11116/2019
Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності представника ПрАТ «Європейський Страховий Союз».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про залишення без задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що цивільний позов ОСОБА_2 в рамках кримінального провадження було задоволено частково та стягнуто суму матеріальної шкоди, позивачем не доведено необхідності стягнення тієї ж суми із відповідача.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів.

Судом першої інстанції та апеляційної інстанцій встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 21.08.2015 близько 14 год., водій ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «Fiat Ducato» д/н НОМЕР_1 , рухався по ділянці автодороги Харків - Зміїв - Балаклія 47 км +800 м. в напрямку м. Зміїв. В цей час у зустрічному напрямку по своїй смузі руху рухався технічно справний автомобіль «VolkswagenPassat» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Під час руху ОСОБА_3 не обрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, де рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_2 в результаті чого сталася ДТП (а. с. 13-14).

Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 04.04.2017 ОСОБА_3 було визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, вироком Апеляційного суду Харківської області від 09.08.2017 вирок було скасовано в частині призначеного покарання та в цій частині було ухвалено новий вирок, яким було призначено ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України - 2 роки обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на два роки без застосування ст. 75 КК України (а. с. 9-12).

Також вироком Зміївського районного суду Харківської області від 04.04.2017 цивільний позов ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 98 997,80 грн. (а. с. 55-60).

Позивач зазначив, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «Європейський Страховий Союз» відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № АІ/4052207. ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, однак на день звернення до суду із даним позовом ПрАТ «Європейський Страховий Союз» не виплатив відповідачу страхового відшкодування.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні або іншій особі визначену у договорі грошову суму, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За правилами ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(надалі Закону), для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Пунктом 35.2. зазначеної статті передбачено, що до заяви додаються: документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником.

Відповідно до вимог п. 36.2 Закону страховик протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Відповідно до вимог п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Відповідно до вимог п. 36.4. ст. 36 Закону сплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування).

Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок про те, що Страхова компанія сплачує потерпілій особі суму страхового відшкодування заподіяної шкоди у разі належного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Встановлено, що вироком Зміївського районного суду Харківської області від 04.04.2017 ОСОБА_3 було визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, вироком Апеляційного суду Харківської області від 09.08.2017 вирок було скасовано в частині призначеного покарання та в цій частині було ухвалено новий вирок, яким було призначено ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України - 2 роки обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на два роки без застосування ст. 75 КК України (а. с. 9-12).

Також вироком Зміївського районного суду Харківської області від 04.04.2017 цивільний позов ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 98 997,80 грн. (а. с. 55-60).

Таким чином, вже відбулося стягнення суми матеріального відшкодування завданої шкоди з засудженої особи.

Враховуючи вищевикладене та те, що вироком яке набрало законної сили вже стягнуто із ОСОБА_3 - винного в дорожньо-транспортній пригоди на користь позивача матеріальну шкоду, відсутні правові підстави для стягнення із ПрАТ «Європейський Страховий Союз» (страхова компанія винного) страхового відшкодування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що виконавчий лист за вищезгаданим вироком суду повернувся до стягувача без виконання, на думку колегії суддів, не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Отже, вимоги апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374-375, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 26.09.2019.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова