Справа № 346/5978/18
Провадження № 2/346/557/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого-судді П`ятковського В.І.,

за участю секретаря Томин О.А.,

представника позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача Рокетської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия в режимі відеоконференцзв"язку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», про визнання договору № IFXRRX04680264 від 27 квітня 2007 року недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивачки, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 26 червня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № IFXRRX04680264 від 27 квітня 2007 року відмовлено в задоволенні позову, в зв`язку із тим, що згідно висновку судової почеркознавчої експертизи рукописні та цифрові написи в документах кредитної справи виконані не відповідачкою, а іншою особою.

Зазначає, що на даний час позивачка звернулась до банку із проханням відкрити розрахунковий рахунок, в чому їй було відмовлено з тих підстав, що має заборгованість за зазначеним вище кредитним договором.

Отже, для відновлення порушеного права Луквінської, просить суд визнати вказаний кредитний договір недійсним.

Представник позивачки в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 26 червня 2014 року залишено без дадоволення цивільний позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № IFXRRX04680264 від 27 квітня 2007 року.

Підставою відмови в задоволенні позову став висновок судової почеркознавчої експертизи № 09/03-534 від 30 квітня 2014 року, згідно якого підписи у заяві позичальника за договором № IFXRRX04680264 від 27 квітня 2007 року, видатковій накладній на отримання товару по даному споживчому кредиту, рукописні та цифрові написи в документах кредитної справи виконані не Луквінської, а іншою особою. До вказаного категоричного висновку експерт прийшов внаслідок встановлення достатніх і стійких розбіжних ознак у підписі та написах відповідача та підписах і написах, які виконано від її імені в наданих експерту оригіналах документів.

На дане рішення суду банк подавав апеляційну скаргу, яка ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2014 року була відхилена із залишенням рішення суду без змін.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, та обставина, що підпис під кредитним договором проставлений не позивачкою, а іншою особою, під час розгляду даної справи доказуванню не підлягає.

За ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

У відповідності з частиною 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 і 6 ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

З огляду на те, що ОСОБА_2 не підписувала оспорюваний кредитний договір, то він не відповідає вимогам ч. 3 ст. 203 ЦК України, стосовно волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а тому вказаний правочин слід визнати недійсним.

На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 202, 203, 204, 215 ч.ч.1, 3, 216, 235 ЦК України, керуючись ст.ст. 247 ч. 2, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним кредитний договір № IFXRRX04680264, укладений 27 квітня 2007 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07 жовтня 2019 року.

Суддя П`ятковський В. І.