Дата документу 17.09.2019 Справа № 336/9321/13-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 336/9321/13 Головуючий у 1 інстанції: Зарютін П.В.
№ 22-ц/807/2773/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Бєлки В.Ю.

Онищенко Е.А.

секретар: Бєлова А.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2019 року за заявою ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, про задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За матеріалами справи заявник звернувся до суду із заявою, за якою просив суд видати дублікат виконавчого листа, поновивши строк для пред`явлення його до виконання, виданого судом на виконання рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 лютого 2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто суму заборгованості в загальному розмірі 151 360 грн. 00 коп. та витрати по сплати судового збору в розмірі 1513 грн. 60 коп. Заочне рішення набрало законної сили 21.02.2014 року.

17 березня 2014 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчий лист № 336/9321/13. Заява стягувача про примусове виконання подана 08.04.2014 року. Постановою головного державного виконавця Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ від 14.04.2014 року відкрито виконавче провадження.

Строк пред`явлення до виконання 20.04.2014 року. Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ від 26.06.2014 року повернуто виконавчий документ стягувачеві на підставі п.2 ч.І ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відмовляючи у видачі дублікату виконавчого листа та поновленні строку пред`явленняйого на виконання, суд пешої інстанції послався на положення ст. 23 Закону України Про виконавче провадження», якими передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час. шо минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони

Таким чином, суд першої інстанції встановив, що виконавчий документ мав бути пред`явлений стягувачем до виконання до 2 червня 2015 року.

Згідно з ч. 1 ст.22 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції яка діяла на час набрання законної сили рішення суду) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Обов`язок щодо своєчасного пред`явлення виконавчого листа до виконання покладається на стягувача.

Стаття 24 вказаного Закону передбачає, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутись із заявою про поновлення пропущеного строку до суду, який видав відповідний документ, або до суду за місцем виконання.

Згідно ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого документа є наявність поважних причин такого пропуску, встановлення яких віднесено на розсуд суду, який у кожному конкретному випадку має в залежності від конкретних обставин встановити їх наявність та об`єктивну вагу для сторін та для справи. Зокрема, поважною причиною пропуску строку для пред`явлення документа до виконання є тривала хвороба стягувача, що перешкоджала вчиненню подібних дій, тривале відрядження тощо. Як поважні причини не слід розглядати перебування стягувача в омані, якщо у введенні в цей стан не винен боржник, щодо способу та порядку виконання судового рішення, або відсутність коштів у боржника для виконання зобов`язання тощо.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст. 433 ЦПК України питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як зазначив суд першої інстанції, у даному провадженні вирішується питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа за судовим рішенням, яке набрало законної сили 21.02.2014 року, а тому для правильного вирішення даного питання мають значення лише обставини, які об`єктивно унеможливлювали чи утруднювали отримання стягувачем виконавчих листів і пред`явлення їх до виконавчої служби.

Як у поданій до суду заяві так і в апеляційній скарзі, заявник посилався на те, що не зміг своєчасно вирішити питання видання дублікату, пред`явлення його до виконання та поновлення строку через свій стан здоров`я та стан здоров`я своєї дружини.

Натомість ані до суду першої інстанції, ані до апеляційної скарги не надано доказів, які підтверджували б неспроможність заявника звернутися до суду раніше або через представника.

Крім того, заявник посилався на втрату виконавчого листа.

У разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви (п.17.4) Перехідних положень ЦПК України).

Виконавчий документ мав бути пред`явлений стягувачем до виконання до 26 червня 2015 року. Стягувач же звернувся із заявою про видачу його дублікату лише у 2019 році.

За таких обставин суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення заявлених вимог.

У апеляційній скарзі заявник посилається на те, що він в 2014 році отримав постанову про відкриття виконавчого провадження та вважав, що виконання триває.

Зазначене посилання не узгоджується з фактичними обставинами справи, позаяк сам заявник не заперечує що з 2014 року жодних фактичних погашень боргу не було та він не цікавився причинами невиконання судового рішення.

Разом з тим, при апеляційному розгляді боржник заперечує наявність боргу.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заявником не доведено поважності причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, а відтак, відсутні правові підстави для поновлення строку для пред`явлення вказаного виконавчого документа до примусового виконання, як і відсутні підстави для видачі його дублікату, бо стягувач звернувся із заявою про це після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2019 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: В.Ю. Бєлка

Е.А. Онищенко