Справа №521/9670/19
Провадження №2/521/3335/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Манюка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні власністю, в якому просить зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні частками кв. АДРЕСА_1 , в тому числі кухнею, загальною площею 6 кв. м, що згідно технічного паспорта від 12 грудня 2012 року вказана під цифрою «9».

Позов обґрунтований наступними обставинами. ОСОБА_1 є власником 505/1000 часток квартири під АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 20 грудня 2012 року, укладеним з ОСОБА_9 . Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 06 лютого 2018 року у цивільній справі №521/18161/15-ц вселено ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у 495/1000 часток квартири під АДРЕСА_1 , які в цілому складаються з приміщень: 5, 6 житлові кімнати житловою площею 31,8 кв.м; 3-а кухня, 495/1000 кухні «3», коридору «2», туалету «8», тамбура «1»; зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , в користуванні 495/1000 часток квартири під АДРЕСА_1 , які в цілому складаються з приміщень: 5, 6 житлові кімнати житловою площею 31,8 кв.м; 3-а кухня, 495/1000 кухні «3», коридору «2», туалету «8», тамбура «1». В частині вимог про визначення порядку користування квартирою відмовлено.

Позивач зазначає, що в межах вищевказаної справи судом була проведена судова будівельно-технічна експертиза, за результатами якої було встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 була виконана реконструкція. За повідомленням ОСОБА_2 з іншим власником з часткою 505/1000, що не бере участі у спорі, була усна домовленість користування комунальною квартирою, яка передбачає реальне роздільне користування майном і створення повноцінних самостійних квартир співвласників. Висновком експертизи було встановлено відсутність технічної можливості визначення порядку користування 495/1000 квартири АДРЕСА_1 . Експертиза була проведена згідно даних технічного паспорта на спірну квартиру від 26.08.1997 року.

Позивач в позовній заяві зазначає, що при укладенні 20 грудня 2012 року договору купівлі-продажу спірної квартири, продавцем ОСОБА_9 був переданий технічний паспорт на НОМЕР_1 частин квартири від 12 грудня 2012 року, в якому кухня під. літ. «3а», площею 5,7 кв.м. вказана як кухня за літ. 292 з площею 6,0 кв.м., яка була одноособовою власністю ОСОБА_9 .

Позивач вказує, що вселення відповідачів до квартири АДРЕСА_1 . у склад якої входить 495/1000 часток від кухні літери «3а» площею 5,7 кв.м., яка, як вважає позивач належить йому на праві власності, суттєво порушує його права співвласника цього житла, з підстав чого просив суд задовольнити позовні вимоги.

Позивач подав до канцелярії суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, просив розгляд справи проводити у його відсутність. Вказав, що у разі неявки відповідачів не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 подала до канцелярії суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила розгляд справи проводити у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 ,, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про дату, час та місце судового засідання повідомлялась, відповідно до ст. 128 ЦПК України, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзив на позовну заяву не подавала.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником 505/1000 частин квартири під АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 20 грудня 2012 року, укладеним з ОСОБА_9 (а.с. 7).

Встановлено, що власником 495/1000 частини вказаної квартири є ОСОБА_2 на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2019 року, яка набрала законної сили, якою було затверджено мирову угоду між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , діючою від власного імені та в інтересах неповнолітніх дітей, на наступних умовах: в якості компенсації вартості належної ОСОБА_4 495/2000 часток квартири за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 сплачує ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 292560 гривень., що еквівалентно 11500 доларів США, а ОСОБА_2 набуває права власності на 495/2000 часток квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що належать ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Місік О.В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 02.02.2015 року, реєстр. № 200 (а.с. 44).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли в зв`язку із захистом права власності, а тому регулюються Главою 29 ЦК України.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Ч. 3 ст. 319 ЦК України передбачено, що усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За положеннями частин 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути противоправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Позивач стверджує, що рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 06 лютого 2018 року у цивільній справі №521/18161/15-ц ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 було вселено у 495/1000 часток квартири під АДРЕСА_1 , які в цілому складаються з приміщень: 5, 6 житлові кімнати житловою площею 31,8 кв.м; 3-а кухня, 495/1000 кухні «3», коридору «2», туалету «8», тамбура «1»; зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , в користуванні 495/1000 часток квартири під АДРЕСА_1 , які в цілому складаються з приміщень: 5, 6 житлові кімнати житловою площею 31,8 кв.м; 3-а кухня, 495/1000 кухні «3», коридору «2», туалету «8», тамбура «1». В частині вимог про визначення порядку користування квартирою відмовлено.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як на підставу звернення до суду з позовом позивач зазначив, що вселення відповідачів до квартири АДРЕСА_1 , до складу якої входить 495/1000 часток від кухні літери «3а» площею 5,7 кв.м., яка, як вважає позивач, належить йому на праві власності, суттєво порушує його права як співвласника цього житла, однак в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження того, що відповідачі вселилися до спірної квартири та в ній проживають, та документи на підтвердження того, що кухня під. літ. «3а» у квартирі АДРЕСА_1 належить позивачу одноособово на праві власності.

Суд також враховує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що відповідачі чинять перешкоди позивачу у користуванні, як вважає позивач, належною йому на праві власності частиною квартири. В процесі розгляду справи не було встановлено обставин порушення прав співвласників на їхні частки у спільному майні.

Разом з тим, враховуючи те, що у підготовчому судовому засіданні, 21 листопада 2019 року, відповідач ОСОБА_2 , яка є власником 495/1000 спірної квартири, надала до суду заяву про визнання позову, свідчить про відсутність предмету спору.

Таким чином, доводи позивача не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з недоведеністю.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 391 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні власністю відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 27 грудня 2019 року.

Суддя: Ю.В. Тополева