Провадження № 2/761/2350/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

19.09.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета пору: Орган опіки та піклування Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, у якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 17.11.2006 року вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 09.03.2011 року було розірвано на підставі рішення суду. Від шлюбу з відповідачем мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач з моменту розірвання шлюбу проживає окремо від позивачки та дитини, жодної участі у вихованні дитини не приймає, про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток не піклується, матеріальної допомоги у добровільному порядку на її утримання не надає. Таким чином, оскільки вказана поведінка відповідача свідчить про ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а також свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками, позивачка вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3, а тому звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою від 27.09.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Позивачка в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник третьої особи в підготовчому судовому засіданні проти позовних вимог не заперечив.

Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив та відзиву не подав. Разом з тим, у матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява відповідача про визнання позовних вимог.

Вислухавши пояснення позивачки та представника третьої особи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що з 17.11.2006 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 09.03.2011 року було розірвано на підставі рішення суду, при цьому, від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 та копією рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 09.03.2011 року в справі № 2-6430/11.

Зі змісту свідоцтва про народження вбачається, що матір'ю ОСОБА_3 є ОСОБА_1, а батьком - ОСОБА_2.

Разом з тим, звертаючись з позовом до суду, позивачка, як на підставу для його задоволення посилається на те, що починаючи з моменту розірвання шлюбу і по даний час відповідач проживає окремо від позивачки та дитини, жодної участі у вихованні дитини не приймає, про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток не піклується, матеріальної допомоги у добровільному порядку на її утримання не надає, що, в свою чергу, свідчить про ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а також свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками.

З письмових доказів, які містяться у матеріалах справи, а саме довідки ЖБК «Юність» про реєстрацію місця проживання особи, вбачається, що малолітня ОСОБА_3 проживає разом зі своєю матір'ю (позивачкою) за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з довідкою директора середньої загальноосвітньої школи № 74 м.Києва від 04.04.2018 року № 227, вихованням малолітньої ОСОБА_3 займається її мати ОСОБА_1, в той час як батько дитини - ОСОБА_2 за весь період навчання своєї доньки участі у вихованні останньої не приймав, навчанням та успіхами не цікавився, жодного разу в школі не з'являвся.

Тобто, вказаною довідкою директора середньої загальноосвітньої школи № 74 м.Києва та відповіддю КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» від 15.05.2018 року № 89 підтверджується факт ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а також свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками.

Разом з тим, як вбачається зі змісту висновку Органу опіки та піклування Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації від 19.06.2018 року № 109/05/40-5719 щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_3, враховуючи рішення Комісією з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в м.Києві державній адміністрації, керуючись інтересами дитини, відповідно до ст.ст. 164, 165 СК України, Орган опіки та піклування Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 власноруч написав заяву, посвідчену приватним нотаріусом КМНО Лілеєвою М.М. та зареєстровану в реєстрі за № 336, зі змісту якої вбачається, що проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не заперечує.

Вимогами ч.ч.1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

У відповідності до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Водночас, відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно зі ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Разом з тим, як роз'яснено в п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та враховуючи, що обставини ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по належному вихованню та утриманню своєї дитини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, при цьому приймаючи до уваги визнання відповідачем позову та згоду з позбавленням його батьківських прав, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 150, 164 СК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 197, 200, 206, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: