КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи 753/1738/18

Апеляційне провадження 22-ц/824/1346/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А, Мазурик О.Ф.

при секретарі Борисенко Д.В.

сторони

позивач Публічне акціонерне товариство «Фідобанк»

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Комаревцової Л.В., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_3, третя особа: Державна організація "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" про визнання нікчемного правочину недійсним,

в с т а н о в и в :

у/н справи № 753/1738/18 № а/п 22-ц/824/1346/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Комаревцова Л.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
у січні 2018 року ПАТ «Фітобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, у якому просило визнати договір іпотеки від 30.10.2015 із подальшими змінами, укладений між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_3 таким, що відповідає ознакам нікчемного правочину та визнати такий договір недійсним.

В обгрунтування позову посилався на те, що 18.12.2015 між ПАТ "Фідобанк" та ОСОБА_3 укладено договір банківського вкладу у сумі 130 000 доларів США, на строк до 18.06.2016.

04.02.2016 між цими ж сторонами укладено другий договір банківського вкладу у сумі 170 000 доларів США, на строк до 04.08.2016.

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаними договорами, між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки від 30.10.2015, який посвідчений приватним нотаріусом КМНО ПадалкоюР.О., відповідно до умов якого: банк (іпотекодавець) передав в іпотеку відповідачу (іпотекодержатель) нерухомість, а саме: нежитлове приміщення з № 1 по № 17, групи приміщень № 513 - салон краси (в літері А), загальною площею 176,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі продажу нерухомого майна від 10.08.2007.

Відповідно до рішення Національного банку України від 20.05.2016 № 8 "Про віднесення ПАТ "Фідобанк" до категорії несплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Фідобанк" та розпочато процедуру ліквідації позивача.

Згідно протоколу від 10.06.2016 засідання комісії з перевірки правочинів за кредитними операціями, вказаною комісією було виявлено договір іпотеки від 30.10.2015 укладений з відповідачем, після дослідження якого комісія вирішила, що вказаний договір має всі ознаки нікчемності правочину, передбачені п. 5, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

16.06.2016 на адресу відповідача надіслано повідомлення про нікчемність договору іпотеки.

Позивач вважає, що договір іпотеки має умови, які передбачають передачу майна банку з метою надання окремим кредиторам, зокрема, відповідачу переваг (пільг) перед іншими кредиторами, які прямо не встановлені законодавством та внутрішніми документами банку. Загальний депозитний портфель ПАТ «Фідобанк» складає 2 623 094 722,42 грн, а вклад відповідача становить близько 0,29 % від загальної суми депозитів.

10.08.2016 до банку надійшла вимога відповідача про повернення суми вкладу у розмірі 130 000 доларів США, із зазначенням, що у разі залишення вимоги без задоволення буде звернено стягнення на предмет іпотеки.

З листа відповідача від 10.11.2016 стало відомо, що 09.09.2016 приватним нотаріусом КМНО Стрельченко О.В. проведено перереєстрацію права власності іпотечного майна на ОСОБА_3.

Відповідачу було надіслано лист із вказівкою про незаконність перереєстрації права власності, проте останній звернувся до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні предметом іпотеки.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02.10.2018 позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ПАТ «Фідобанк» подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що ні чинне законодавство, ні внутрішні документи банку не передбачають забезпечення зобов`язань за договорами вкладу, а відтак договір іпотеки є нікчемним. Уклавши такий договір банк надав перевагу відповідачу, а інші 98,92 % вкладників залишились без привілеїв. Суд не взяв до уваги положення ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 910/12294/16 та від 16.05.2018 у справі № 554/8916/15-ц.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_9 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначає, що відсутні підстави вважати договір іпотеки нікчемним, оскільки укладаючи договори банківського вкладу банк не надавав будь - яких переваг відповідачу ні щодо відсоткової ставки, ні щодо умов повернення вкладів. Укладення ж договору іпотеки не є перевагою перед іншими вкладниками.

У відзиві на апеляційну скаргу представник третьої особи Цуканова С.Г. просить задовольнити апеляційну скаргу посилаючись на те, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» було прийнято рішення про віднесення до нікчемних договору іпотеки від 30.10.2015 із змінами до нього на підставі закону, у межах та у спосіб, визначених чинним законодавством.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Апеляційний суд Київської області та Апеляційний суд міста Києва здійснювали правосуддя до початку роботи Київського апеляційного суду.

21.06.2018 Київський апеляційний суд зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на виконання Указу Президента «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017, а з 03.10.2018 Київський апеляційний суд розпочав свою роботу.

У судовому засіданні представник позивача Пацалюк А.В. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_12 та ОСОБА_13 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.12.2015 та 04.02.2016 між позивачем та відповідачем було укладено договори банківського вкладу, відповідно до яких відповідач передав, а банк прийняв грошові кошти у сумі 130 000 доларів США на строк до 18.06.2016 та у сумі 170 000 доларів США на строк до 04.08.2016 відповідно.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаними договорами, між сторонами укладено договір іпотеки від 30.10.2015, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Падалкою Р.О., відповідно до умов якого: банк (іпотекодавець) передав в іпотеку відповідачу (іпотекодержатель) нерухомість, а саме: нежитлове приміщення з № 1 по № 17, групи приміщень №5 13 - салон краси (в літері А), загальною площею 176,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі продажу нерухомого майна від 10.08.2007.

20.05.2016 Правлінням Національного банку України прийнято Постанову № 8 «Про віднесення ПАТ «Фідобанк» до категорії неплатоспроможних», на підставі чого Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 783 від 20.05.2016 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Фідобанк». Тимчасову адміністрацію було запроваджено строком на один місяць з 20.05.2016 по 19.06.2016, який згодом було продовжено до 19.07.2018.

Згідно протоколу від 10.06.2016 засідання комісії з перевірки правочинів за кредитними операціями, вказаною комісією було виявлено договір іпотеки від 30.10.2015 укладений з відповідачем, після дослідження якого комісія вирішила, що вказаний договір має всі ознаки, передбачені п. 5, 7 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" щодо визнання договору нікчемним.

Позивачем було направлено відповідачу відповідне повідомлення щодо нікчемності правочину та застосовано наслідки нікчемного правочину.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що внаслідок укладення банком вказаного договору, відповідачу були надані переваги перед іншими кредиторами, що в свою чергу призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, а у відповідності, та на момент укладення договорів банківського вкладу від 18.12.2015 та від 04.02.2016, а також договору іпотеки від 30.10.2015 банк не було визнано неплатоспроможним, а отже при укладенні договору іпотеки дотримано вимоги цивільного законодавства.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

За обставинами справи встановлено, що 18.12.2015 та 04.02.2016 між ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_3 укладено договори банківського вкладу та з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаними договорами 30.10.2015 укладено договір іпотеки.

20.05.2016 за рішенням Правління Національного банку України ПАТ «Фідобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (надалі Закон № 4452-VI).

Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України (далі - НБУ), визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 38 цього Закону Фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку.

Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

У разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни.

На виконання приписів зазначеної норми комісією з перевірки правочинів за кредитними операціями було виявлено договір іпотеки від 30.10.2015, укладений з відповідачем, після дослідження якого комісія вирішила, що вказаний договір має ознаки, передбачені п. 5, 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI щодо визнання договору нікчемним.

Рішення комісії оформлене протоколом від 10.06.2016, який затверджений уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПУАТ «Фідобанк» та позивачу направлено повідомлення про нікчемності договору іпотеки та змін до нього.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За змістом статті 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно з частиною першою статті 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, визначеними частиною другою статті 4 Закону № 4452-VI.

За приписами частини першої статті 54 Закону № 4452-VI рішення, що приймаються відповідно до цього Закону НБУ, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Матеріали справи не містять даних про те, що рішення затверджене уповноваженою особою Фонду про нікчемність договору іпотеки, укладеного з ОСОБА_3 у встановленому законом порядку визнане неправомірним.

Відтак висновки суду про те, що договір іпотеки відповідає вимогам закону колегія суддів вважає помилковими. Саме Фонд, а не суд, наділений повноваженнями перевіряти правочини, вчинені банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку та у випадках, передбачених ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI визнавати їх нікчемними.

Представник відповідача ОСОБА_13 при апеляційному розгляді справи повідомив про те, що рішенням окружного адміністративного суду від 30.01.2018 повідомлення про нікчемність правочину визнано неправомірним, проте будь - яких доказів на підтвердження таких пояснень не надав.

Оскільки рішення про нікчемність договору іпотеки прийняте в межах повноважень, наданих Законом № 4452-VI, то такий правочин є нікчемним відповідно до закону, а не до протоколу від 10.06.2016 засідання комісії з перевірки правочинів за кредитними операціями. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін в силу вимог закону.

Скасування рішення про нікчемність правочину не надає повноважень суду ні визнавати такий договір недійсним на підставі ст. 38 Закону № 4452-VI, ні вирішувати питання про відповідність чи невідповідність умов такого договору вимогам щодо нікчемності правочину, які викладені у ст. 38 Закону № 4452-VI. Натомість суд першої інстанції фактично зробив висновки про відсутність підстав для визнання договору іпотеки нікчемним за положеннями ст. 38 Закону № 4452-VI, що не відноситься до компетенції суду.

Відповідно до ч. 2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь - якою заінтересованою особою.

Суд не врахував приписи вищезазначених норм та дійшов помилкових висновків про те, що договір іпотеки відповідав волі сторін та вимогам закону, оскільки сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору банківського вкладу та договору іпотеки, здійснили дії, спрямовані на реальне настання правових наслідків, що випливають з даних правочинів, умови даних договорів не порушують прав, інтересів та вимог чинного законодавства, а тому не може бути визнаний недійсним.

Проте, незважаючи на помилковість висновків суду першої інстанції, підстави для задоволення позову відсутні.

Оскільки договір іпотеки з наступними змінами до нього визнаний у встановленому Законом № 4452-VI порядку нікчемним, та саме виходячи з цих підстав позивач просив задовольнити позов, вимоги позивача про визнання такого договору недійсним не підлягають задоволенню.

З пояснень позивача вбачається, що в рахунок погашення зобов`язань за договорами вкладу на ОСОБА_3 09.09.2016 на підставі договору іпотеки приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. проведено перереєстрацію права власності на іпотечне майно на ОСОБА_3.

Оскільки іпотечне майно перейшло у власність ОСОБА_3 за іпотечним договором, який за рішенням Фонду, прийнятим відповідно до положень ст. 38 Закону № 4452-VI визнаний нікчемним, то належним способом захисту прав та інтересів позивача є вимога про застосування наслідків нікчемного правочину або витребування майна, переданого на виконання нікчемного правочину, а не визнання такого правочину недійсним.

Як вказувалося вище відповідно до ст. 38 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів, вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами та має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Положення ч. 2 ст.215 ЦК України про те, що у випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним в даному випадку не може бути застосоване, оскільки спірні правовідносини врегульовані спеціальним законодавством, яким є Закон № 4452-VI. До того ж позивач не вказав та не обгрунтував, на підставі якої норми ЦК України він вважає, що нікчемний правочин може бути визнаний недійсним, тобто не зазначив випадок, встановлений ЦК України для такого визнання.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справ не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підстав доказів, поданих учасниками справи.

Позивач просив визнати договір недійсним з тих підстав, що він визнаний Фондом нікчемним в силу положень ст. 38 Закону № 4452-VI. Про визнання договору іпотеки з інших підстав, передбачених нормами ЦК України позивач не заявляв.

Відтак посилання учасників справи на те, що рішення про визнання договору нікчемним скасовано (без надання відповідних доказів на підтвердження таких пояснень) не надає суду права розглядати питання про визнання договору недійсним з інших підстав, про які позивач не заявляв.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові з інших підстав.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 жовтня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про визнання недійсним договору іпотеки відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 13.02.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик