22-ц/812/1607/19Провадження № 22-ц/812/1607/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Бондаренко Т.З.,

суддів - Темнікової В.І., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

за участю представників: позивача - ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 478/1446/18 за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на заочне рішення Казанківського районного суду Миколаївської області, ухваленого 04 грудня 2018 року під головуванням судді Томашевського О.О., в приміщенні того ж суду по справі за позовом

Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави та вилучення предмета застави,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави.

Позивач посилався на те, що 27 листопада 2013 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № 910.25059, за яким відповідачу було надано кредит в сумі 49 099,20 грн. на строк 60 місяців, на придбання транспортного засобу ЗАЗ SENS, 2013 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 .

Того ж дня, в забезпечення даного кредитного договору між сторонами було укладено договір застави, предметом якої став вказаний автомобіль, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який було зареєстровано Центром обслуговування м.Миколаїв УДАІ УМВС в Миколаївській області. Відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, останній платіж по кредиту ним здійснено 01 жовтня 2017 року, у зв`язку з чим, станом на 06 серпня 2018 року, загальна заборгованість за кредитним договором складає 50550,58 грн., в тому числі: основний борг 25 429,03 грн.; прострочений борг 4324,12 грн.; прострочені проценти 5932,51 грн.; строкові проценти 97,57 грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань 9099,09 грн.; інші штрафні санкції 5668,26 грн.

Посилаючись на вказане позивач просив вилучити у ОСОБА_2 транспортний засіб, який є предметом застави, а саме: автомобіль ЗАЗ SENS, 2013 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак № НОМЕР_2 та передати Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк», а також в рахунок погашення кредитних зобов`язань на користь ПАТ «Ідея Банк» за кредитним договором № 910.25059, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 в сумі 50 550,58 грн., звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль ЗАЗ SENS, 2013 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 НОМЕР_2 , шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб`єктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі: проводити всі необхідні дії у відповідних структурних підрозділах Національної поліції України, структурних підрозділах МВС України, уповноважених здійснювати дії з державної реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку транспортних засобів та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов`язані з продажом автомобіля тощо).

Заочним рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 04 грудня 2018 року позов задоволено. Ухвалено про вилучення у ОСОБА_2 транспортного засобу, який є предметом застави, а саме: автомобіль ЗАЗ SENS, 2013 року випуску, колір чорний, номер шасі на період до його реалізації; в рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Ідея Банк» в сумі 50550 грн. 58 коп., звернено стягнення на предмет застави. Розподілені судові витрати.

В апеляційній скарзі, посилаючись на необґрунтованість оскаржуваного рішення, яке ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, відповідач ОСОБА_2 просив заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що незважаючи на те, що дана справа підлягала розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін, суд розглянув справу за відсутності даних про повідомлення відповідача. Що стало причиною порушення його права на доступ до правосуддя.

Також апелянт зазначає про те, що позивач безпідставно підвищив процентну ставку за договором кредиту, оскільки в порушення положень договору його не було належним чином повідомлено про таку дію банку.

В апеляційній скарзі вказується про те, що причиною припинення здійснення внесків на погашення кредиту, яке мало місце з жовтня 2017 року, було саме неправомірна поведінка банку через ненадання інформації щодо наявності заборгованості за кредитом в повному об`ємі.

Також відповідач вважає, що розрахунок заборгованості перед банком сфальсифікований, так як нарахована позивачем сума включає безпідставну переплату відсотків, сплату неправомірних штрафів, та на відміну від нарахувань банку, за підрахунками відповідача борг становить 6000 грн.

Крім цього, в апеляційній скарзі наголошується на тому, що позивачем не виконано вимоги Закону України «Про заставу» та до моменту звернення до суду з даним позовом, позивач не повідомив інших обтяжувачів цього майна про початок провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно. Також, позивач не надав до суду витягу з державного реєстру обтяжень на підтвердження наявності чи відсутності інших обтяжувачів.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Ідея Банк» не погодилося з доводами апеляційної скарги та вказував на те, що про зміну процентної ставки за договором кредиту боржника було належним чином повідомлено поштовими відправленнями, а оскільки за умовами договору вислана кореспонденція вважається доставленою належним чином, то відсутні підстави вважати таке повідомлення неналежним. За такого, розрахунок заборгованості здійснено відповідно до умов договору.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з`явились в судове засідання, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частин 1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає в повній мірі.

Як вбачається з матеріалів справи 27 листопада 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 910.25059 (т. 1 а.с. 8-10).

Пунктами 1 та 2 розділу 1 вказаного договору сторони дійшли згоди, що Банк надає позичальнику кредит у сумі 49 099,20 грн. на строк 60 місяців на фінансування купівлі позичальником транспортного засобу(т. 1 а.с. 8-10).

Пунктом 1 розділу 2 договору визначено, що позивальник доручає Банку здійснювати у перший рік кредитування перерахування коштів в сумі: 46320,00 грн. на рахунок ТОВ «Автоцентр на Будівельників»; та в сумі: 2779,20 грн. за страхування життя позичальника на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА життя».

В розділі 4 договору сторони передбачили, що забезпеченням виконання зобов`язань за даним договору є застава транспортного засобу.

В забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, 27 листопада 2013 року між представником позивача та відповідачем, було укладено договір застави транспортного засобу, за яким заставодавець - позивач передав відповідачу - заставодержателю в заставу транспортний засіб ЗАЗ SENS, 2013 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 НОМЕР_2 (т. 1 а.с.13-14).

Відповідно до Витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 42693147 від 28 листопада 2013 року та № 56786458 від 03 вересня 2018 року, обтяження на автомобіль ЗАЗ SENS, 2013 року випуску номер НОМЕР_1 державний номерний знак № НОМЕР_2 - зареєстровано. Обтяжувачем вказано ПАТ «Ідея Банк», а боржником ОСОБА_2 Обтяження зареєстроване на підставі договору застави транспортного засобу від 27 листопада 2013 року (т. 1 а.с.13-14).

Згідно з довідки - розрахунку ПАТ «Ідея Банк» заборгованість відповідача станом на 06 серпня 2018 рік становить 50 550,58 грн., яка складається з основного боргу 25 429,03 грн.; простроченого боргу 4324,12 грн.; прострочених процентів 5932,51 грн.; строкових процентів 97,57 грн.; пені за несвоєчасне виконання зобов`язань 9099,09 грн. та інших штрафних санкцій 5668,26 грн. (т. 1а.с. 29)

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 с. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають встановлені договором або законом правові наслідки. Такими наслідками можуть бути, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від нього, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється відповідачем, останній , в порушення наведених вимог закону, неналежним чином виконав умови договору, оскільки починаючи з жовтня 2017 року припинив сплату обов`язкових платежів, що стало причиною для утворення кредитної заборгованості.

Строк дії договору закінчився 27 листопада 2018 року.

Так, районний суд визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором, виходив з наданої банком довідки - розрахунку. Проте, з таким висновком суду не можна погодитись, оскільки зазначена довідка- розрахунок, не є власне розрахунком боргу за кредитним договором, а лише містить констатацію відповідних сум як боргу та не дає можливості перевірки нарахування вказаних сум.

До суду апеляційної інстанції Банком надано розрахунок кредитної заборгованості на суму зазначену в позовній заяві станом на 06 серпня 2018 року (т. 2 а.с.29-30). Із змісту даного розрахунку вбачається, що з часу видачі кредиту нараховувались проценти в розмірі 19,99 % за користування кредитними коштами, проте починаючи з 02 червня 2014 року процентна ставка збільшена до 23,94 %.

З пояснень позивача слідує, що таке підвищення процентної ставки відбулося на підставі п.5 параграфу 6 Кредитного договору № 910.25059 від 27 листопада 2013 року, відповідно до якого банк повідомляє позичальника про зміну розміру процентної ставки та надсилає позичальнику новий графік щомісячних платежів листом без внесення змін (доповнень) до договору не пізніше як за 15 календарних до дати, з якої почне діяти нова ставка.

А відповідно до положень п. 6 параграфу 10 кредитного договору будь-які повідомлення здійснені банком за цим договором повинні бути складені у письмовій формі та направлені листом за відповідним адресом позичальника. Вислана таким чином кореспонденція вважається доставленою належним чином.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання договору кредиту процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270 (далі Правила), рекомендоване поштове відправлення це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачою відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно з пунктом 99 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності повнолітнім членам сім`ї за умови пред`явлення ними документа, що посвідчує особу.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Саме такі висновки містяться в постановах Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року та 30 листопада 2016 року.

За вказаних обставин не можна прийняти до уваги посилання банка на належне повідомлення позичальника щодо збільшення процентної ставки за договором тоді як дані про отримання позичальником поштового повідомлення про таке відсутні, а умови договору про достатність направлення повідомлення не ґрунтуються на законі.

За вказаних обставин застосуванню підлягає інший розрахунок кредитної заборгованості наданий банком до апеляційної інстанції, відповідно до змісту якого розрахунок здійснювався протягом всього періоду із застосуванням первинної процентної ставки 19, 99 % ( т. 2 а.с. 29-30).

За вказаним розрахунком борг станом на 06 серпня 2018 року становить 22895 грн. 88 коп., який складається з 11 794 грн. 05 коп. -основного боргу, 199 грн. 69 коп.- строкових процентів, 1758 грн. 56 коп.- прострочених процентів.

Крім цього в суму боргу включено заборгованість за нарахованими штрафами за неподання довідки про доходи та полісу Каско на загальну суму 7364 грн. 90 коп.

Відповідно до положень ч. 1, п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Так, відповідно до параграфу 6 умов договору кредиту встановлено, що позичальник зобов`язаний подавати до Банку документи , що підтверджують його фінансовий стан за останні 6 місяців.

В разі неподання або несвоєчасного подання позичальником вказаних документів та/або невиконання/несвоєчасного виконання поновлення дії договору страхування заставного майна, та/або добровільного страхового життя, параграфом 9 зазначеного договору передбачено, що Банк має право вимагати від позичальника сплати штрафу в розмірі від 0,1 % до 3% від початкової суми кредиту за кожний випадок порушення, стягнувши витрати з позичальника.

Крім цього, в розрахунок також включено 1778 грн. 68 коп. дебіторської заборгованості, яка складається із страхових платежів. Проте, при пред`явленні позову вказана сума не була заявлена як складова боргу.

За вказаних обставин, в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору та нездійснення щомісячних платежів в належному розмірі, загальна сума кредитної заборгованості становитиме 21117 грн. 20 коп. (11794, 05 + 199, 69 + 1758, 56 + 7364, 90).

Враховуючи наведене, відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, в цій частині, а саме частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором, оскаржуване рішення підлягає відповідній зміні.

Частиною 1 ст. 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконане, якщо інше не передбачено законом чи договором.

В силу п. 1 розділу 2 договору застави у разі невиконання заставодавцем зобов`язань за кредитним договором заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами (на праві вищого пріоритету).

Згідно з ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень п. 2 розділу 5 договору застави, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя одним зі способів: за рішенням суду або в позасудовому порядку шляхом набуття заставодержателем предмета застави у власність чи шляхом продажу заставодержателем предмету застави третій особі.

Враховуючи порушення позичальником умов кредитного договору внаслідок чого утворилась заборгованість, районний суд дійшов вірного висновку щодо наявності правових підстав для звернення стягнення на предмет застави.

Так, відповідно до вимог ст. 25 Закону «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються, зокрема, заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» вилучення у боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні суду, є одним із заходів примусового виконання цього рішення.

Вимоги Банку про вилучення предмета застави та передачу його в управління на період до його реалізації є саме такими заходами і для того щоб державний виконавець при виконанні рішення суду вилучив у боржника транспортний засіб та передав його на зберігання стягувачу необхідно зазначити у судовому рішенні.

Тобто, виконання рішення суду стосовно звернення стягнення на предмет застави шляхом надання права безпосереднього продажу Банку неможливо без фактичного знаходження предмету застави у володінні АТ «Ідея Банк», а тому районний суд також зробив правильній висновок щодо задоволення вимоги про вилучення у боржника та передачу автомобіля позивачу на період до його реалізації.

В той же час відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України в разі, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи її розгляд призначався судом на 07 листопада та 04 грудня 2018 року, проте дані про належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи в матеріалах справи відсутні (т. 1 а.с. 58-63). Враховуючи положення ч. 11 ст. 128 ЦПК України не можна вважати належним повідомленням і здійснення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади.

В апеляційній скарзі відповідач наголошує на порушенні своїх процесуальних прав, в тому числі і через неналежне його повідомлення про час та місце розгляду справи.

Вказане є безумовною самостійною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог відповідно до наведених в цьому рішенні мотивів та змісту.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що банком до моменту звернення до суду з даним позовом, позивач не повідомив інших обтяжувачів цього майна про початок провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, також, що позивач не надав до суду витягу з державного реєстру обтяжень на підтвердження наявності чи відсутності інших обтяжувачів не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до положень ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Особливості звернення стягнення на об`єкт права довірчої власності встановлюються законом.

Згідно ст. 25 вказаного Закону обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Як слідує з Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 56786458 від 03 вересня 2018 року дані про наявність інших обтяжувачів щодо автомобіля, який є предметом застави в даній справі відсутні, а звернення стягнення на предмет застави 05 травня 2018 року, тобто до подачі позову до суду, позивачем зареєстровано (т. 1 а.с. 120- 122, т. 2 а.с. 16-17).

За вказаних обставин, відсутні підстави вважати, що позивачем порушено порядок звернення стягнення на заставне майно та порушено права інших осіб (можливих стягувачів).

Посилання відповідача на те, що причиною припинення сплати щомісячних платежів стало неправомірна поведінка АТ «Ідея Банк», оскільки на його чисельні звернення останнім не надавалась довідка про остаточну суму боргу, також підлягає відхиленню, оскільки таке не звільняє позичальника від виконання умов договору.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представником відповідача надана копія квитанції щодо сплати на рахунок позивача 10156 грн. в погашення кредитної заборгованості. Проте, оскільки відсутній оригінал квитанції та представник позивача не підтвердив зарахування вказаної суми на рахунок банку, ця сума не підлягає врахуванню при визначенні остаточної суми боргу, проте безумовно підлягає врахуванню при виконанні вказаного рішення.

Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Так з урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги та сплачено при її подачі судового збору (1550 грн.) та враховуючи сплачений судовий збір при подачі позову Банком (3352 грн.30 коп.) і взаєморозрахунку з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 610 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 04 грудня 2018 року скасувати, у справі ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення в рахунок кредитної заборгованості на предмет застави та вилучення предмету застави задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості на користь АТ «Ідея Банк» (Ідентифікаційний код в ЄРДПОУ 19390819) за кредитним договором №910.25059 від 27 листопада 2013 року, укладеним між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в сумі 21117 грн. 20 коп. яка складається із заборгованості: по тілу кредиту в сумі 11794 грн. 05 коп., по строковим процентам 199 грн. 69 коп. простроченим процентам 1758 грн. 56 коп., по штрафам 7364 грн. 90 коп., звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль ЗАЗ SENS, 2013 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 НОМЕР_2 , шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб`єктом оціночної діяльності, для чого надати АТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі: проводити всі необхідні дії у відповідних структурних підрозділах Національної поліції України, структурних підрозділах МВС України, уповноважених здійснювати дії з державної реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку транспортних засобів та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов`язані з продажем автомобіля ).

Вилучити у ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) транспортний засіб, який є предметом застави, а саме: автомобіль ЗАЗ SENS, 2013 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 НОМЕР_2 та передати Акціонерному товариству «Ідея Банк» (Ідентифікаційний код в ЄРДПОУ 19390819, адрес реєстрації: м. Львів, вул. Валова, буд. 11), на період до його реалізації.

Стягнути з ОСОБА_2 (адрес реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (Ідентифікаційний код в ЄРДПОУ 19390819, адрес реєстрації: м.Львів, вул. Валова, буд. 11) витрати по сплаті судового збору в розмірі 610 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту 27 грудня 2019 року.

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Т.В.Крамаренко