Номер провадження 2/754/5129/19
Справа №754/4393/19
РІШЕННЯ

Іменем України

12 вересня 2019 року м.Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Козловець К.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Галицька», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Асистуюча компанія по врегулюванню збитків Сінерджі Техасистенс про стягнення суми страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача про стягнення суми страхового відшкодування.

Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 26.03.2019 відкрито провадження по справі, розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

05.08.2019 позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, яка прийнята судом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06 липня 2018 року о 10 годині 00 хвилин в м.Києві по вул. Радунській, на регульованому перехресті з вулицею Лисківською, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Audi А4», номерний знак НОМЕР_1 , при повороті ліворуч, не надав переваги в русі автомобілю «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_2 (водій ОСОБА_3 ), який рухався в зустрічному напрямку прямо та скоїв з ним зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 12.09.2018 ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно з висновком звіту про оцінку автотранспортного засобу, розмір матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу з урахуванням зносу становить 34641,95грн. На час скоєння ДТП відповідальність ОСОБА_2 , згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/0497838 була застрахована у ПрАТ «СК «Галицька». 11.10.2018 позивачем на адресу ПрАТ «СК «Галицька» було направлено заяву про виплату страхового відшкодування, але не зважаючи на отримання даної заяви, станом на теперішній час відповідь відсутня. У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 50761,47грн.

Позивач ОСОБА_1 в судові засідання не з`явився, 12.09.2019 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги які зазначені у заяві про збільшення позовних вимог підтримують та просять суд задовольнити.

Відповідач ПрАТ СК «Галицька» свого представника в судові засідання не направили, повідомлялись про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки. Відповідачем не подано заяви про розгляд справи за його відсутності та не подано відзиву на позовну заяву.

Третя особа: ОСОБА_2 в судові засідання не з`являвся, надав суду заяву про розгляд справу у його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити.

Третя особа: ОСОБА_3 в судові засідання не з`являвся, повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки.

Третя особа: Асистуюча компанія по врегулюванню збитків Сінерджі Техасистенс в судові засідання свого представника не направили, повідомлялись про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки.

Суд вважає за можливим розглянути справу без участі відповідача та третіх осіб, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та їм правовідносини.

06 липня 2018 року о 10 годині 00 хвилин в м.Києві по вул. Радунській, на регульованому перехресті з вулицею Лисківською, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Audi А4», номерний знак НОМЕР_1 , при повороті ліворуч, не надав переваги в русі автомобілю «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_2 (водій ОСОБА_3 ), який рухався в зустрічному напрямку прямо та скоїв з ним зіткнення. Обидва автомобіля отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 12.09.2018 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

У відповідності з ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Audi А4», номерний знак НОМЕР_1 була застрахована ПрАТ «СК «Галицька», відповідно до полісу страхування №АМ/0497838.

Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду №1993 від 09.07.2018, ОСОБА_3 повідомив ПрАТ СК «Галицька» про страховий випадок.

Згідно з висновком звіту № 1259 про оцінку автотранспортного засобу, розмір матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу з урахуванням зносу становить 34641,95грн.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Галицька» з вимогою про відшкодування страхового відшкодування у розмірі 34641,95грн на підставі Звіту №1259 від 23.11.2018.

Судом встановлено, що ПрАТ «СК «Галицька», отримавши вимогу, не відреагували на заяву позивача та не сплатили суму страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно із положення ст. 18 Закону України «Про страхування» факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

Відповідно до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом ст. 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

За приписами ч. 1 ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми визначається договором страхування або чинним законодавством під час укладання договору страхування чи зміни договору страхування. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Згідно із п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніше, як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Судом встановлено, що позивач звернувся до ПрАТ «СК «Галицька» з заявою про страхове відшкодування 10 жовтня 2018 року, однак ПрАТ «СК «Галицька» не виконала вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не сплатила страхове відшкодування, а саме після спливу 90 днів з дати подання позивачем заяви про відшкодування.

Зважаючи на вимоги чинного законодавства України, з огляду на те, що під час розгляду справи не було отримано доказів, які свідчать про виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором страхування та оспорювання відповідачем суми збитку, зазначеному у звіті, вимоги позивача в частині стягнення суми у розмірі 34641,95грн страхового відшкодування з ПрАТ «СК «Галицька» знайшли своє обґрунтування та підлягають задоволенню.

Згідно з п. 36.5. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту, є грошовим зобов`язанням.

Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги, що зобов`язання по сплаті страхового відшкодування є в розумінні положень чинного законодавства України, грошовими зобов`язаннями, вимоги позивача в частині стягнення пені в розмірі 6750,89грн, 3% річних в розмірі 575,15грн, інфляційні витрати 1593,48грн підлягають задоволенню.

Також, враховуючи приписи ст. 22 ЦК України передбачено, що збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), підлягає до стягнення з ПрАТ «СК «Галицька» вартість за проведення авто- товарознавчого дослідження у розмірі 2200,00грн.

Крім того, потерпілому належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в розмірі 45761,47грн, з яких:34641,95грн - страхове відшкодування + пеня в розмірі 6750,89грн + 3% річних в розмірі 575,15грн + інфляційні витрати 1593,48грн + вартість за проведення авто-товарознавчого дослідження у розмірі 2200грн з відповідача ПрАТ «СК «Галицька » на користь ОСОБА_1

Зокрема, щодо стягнення моральної шкоди на користь позивача, які обґрунтовуються тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження, що призвело до вимушених змін та незручностей у житті, душевних переживань, неможливості використання автомобіля за його призначенням, суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, що її завдала за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень, наданих у пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи, що внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль позивача, а ПрАТ «СК «Галицька» протягом тривалого часу порушують право позивач на отримання страхового відшкодування, що потягло моральних страждань позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі 5000грн з ПрАТ «СК «Галицька» .

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З огляду на наведене, суд знаходить доведеним факт порушення належного позивача права та вважає обґрунтованими позовні вимоги, які підлягають задоволенню повністю.

Оскільки суд задовольняє позов, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 768,40грн.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», статтями 15, 23, 280, 979, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, статтями 2-14, 76-81, 133, 141, 263-268, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Галицька», треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Асистуюча компанія по врегулюванню збитків Сінерджі Техасистенс про стягнення суми страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» на користь ОСОБА_1 матеріальне відшкодування в розмірі 45761,47грн та моральне відшкодування в розмірі 5000,00грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_3 , місце проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Галицька», , місцезнаходження за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Василянок, 22.

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Асистуюча компанія по врегулюванню збитків Сінерджі Техасистенс, місце знаходження за адресою: м. Київ, пр.-т Миру, 15-А

Повний текст рішення складено та підписано 12.09.2019.

Суддя В.В. Бабко