КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №372/242/19 головуючий у суді І інстанції: Зінченко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Гуля В.В., Сержанюка А.С.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгруп» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгруп», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої злочином,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгруп» про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 336 565,43 грн. та моральної шкоди у розмірі 52 200,00 грн.. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до вироку Любарського районного суду Житомирської області від 21.12.2018 року третю особу у справі ОСОБА_2 було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Автомобіль, яким керував ОСОБА_2 під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, DAF XF 105.460 реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ТОВ «Торгруп», внаслідок якої відбулося зіткнення з автомобілем Toyota Land Cruiser, який був пошкоджений. Внаслідок чого позивачу завдано матеріальної шкоди в розмірі 336 565,43 гривні з вирахуванням страхової виплати, яку він просить стягнути з відповідача. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 52 200,00 гривень, яка полягає у душевних стражданнях, стресі, хвилюваннях через ушкодження майна, втрати доходів та необхідності нести додаткові витрати.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 18 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Стягнутоз Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгруп» на користь ОСОБА_1 336565,43 грн. відшкодування матеріальних збитків, 52200,00грн. в якості відшкодування заподіяної моральної шкоди та 384,20 грн. в якості відшкодування сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору, а всього 389149 грн. 63 коп..

Не погодившись із вказаним судовим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгруп» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, і порушення судом норм процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Вказуває, що неповинно відшкодовувати майнову шкоду позивачу у відповідності до ст. 1166 КК України. Також звертає увагу суду на «Узагальнення судової практики про відшкодування моральної шкоди» за період з 2015 року по 1 півріччя 2016 року судді Апеляційного суду Харківської області, в якій зазначені розміри моральної шкоди, а саме за спричинення тяжких тілесних ушкоджень підлягає стягненню 30000,00 гривень.

Позивач та третя особа відзиви на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надали.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір і задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що ТОВ «Торгруп» як володілець джерела підвищеної небезпеки та як працедавець винуватця вчиненого злочину повинен відшкодувати завдану позивачу майнову та моральну шкоду.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК Україниобставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно до ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Загальні положення відшкодування шкоди визначені ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За правилами ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На підставі ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також в зв`язку з пошкодженням майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України 2 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За правилами частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Судом встановлено, що відповідно до вироку Любарського районного суду Житомирської області від 21.12.2018 року ОСОБА_2 було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України (а.с. 9-14).

Вищезазначеним вироком встановлено, що 01 травня 2016 року близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_2 керував технічно справним автомобілем DAFXF105.460 реєстраційний номер НОМЕР_1 в складі напівпричепу «Everlast» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ТОВ «Торгруп» та рухався по проїзній частині автодороги Житомир Могилів-Подільський в напрямку м. Житомира. На 44 км. + 410 м. автодороги Житомир - Могилів-Подільський, поблизу с. Семенівка Бердичівського району, водій ОСОБА_2 , проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, чим створив небезпеку для руху іншим учасникам, невірно оцінив дорожню обстановку, і в порушення вимог п.10.1 та дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, чим створив небезпеку водію автомобіля Toyota Land Cruiser, реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку та знаходився на відстані недостатній для зупинки автомобіля з метою уникнення зіткнення. Внаслідок цього, поза межами проїзної частини, в ділянці розташування напрямного острівця позначеного дорожньою розміткою 1.16.2 ПДР України, сталося зіткнення автомобілів.

Зі змісту вироку вбачається, що при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_2 , цивільний позов не розглядався.

В результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля Toyota Land Cruiser отримали тяжкі тілесні ушкодження, а також було повністю пошкоджено автомобіль Toyota Land Cruiser. Окрім того, в результаті даної ДТП ОСОБА_1 як власнику автомобіля матеріальні збитки які відповідач добровільно не відшкодував.

Відповідно до висновку експерта №515 від 25.08.2016року відновлення автомобіля Toyota Land Cruiser не є можливим і матеріальний збиток заподіяний власнику даного автомобіля складає 385 715,43 грн. (а.с. 20-28).

Для захисту своїх порушених прав позивачу довелося понести додаткові матеріальні витрати на проведення експертизи в сумі 850,00 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 36).

Як вбачається з позовної заява, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля DAF була застрахована у ПрАТ «СК «УПСК» з лімітом відповідальності по майну 50000,00 грн. по шкоді здоров`ю 100000,00 грн., тому позивач зменшує свої вимоги до відповідача на суму страхового відшкодування, яку має право вимагати від страхової компанії окремо та просить стягнути матеріальну шкоду за вирахуванням страхової виплати в сумі 336565,43 грн. (а.с. 2-6).

Зі змісту характеристики від 26.08.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 працює у ТОВ «Торгруп» на посаді водія автотранспортного засобу транспортного відділу з 16.07.2015 року (наказ про прийняття №01-К від 16.05.2015 року) по теперішній час (а.с. 40-41).

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності із вище переліченими нормами законодавства, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що дана подія завдала позивачу дуже суттєвої моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, стресі та хвилюваннях і переживаннях, заподіюваних неправомірними діями винуватця ДТП.

Крім того, суд першої інстанції дійшов вірно висновку про те, що ОСОБА_2 спричинив шкоду під час виконання своїх трудових обов`язків у ТОВ «Торгруп», а тому у відповідності ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнові та не майнові права позивача було порушено відповідачем.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ч.2 ст. 1187 та ч.1ст. 1172 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «Торгруп» не повинно відшкодовувати майнову шкоду позивачу у відповідності до ст. 1166 КК України, не ґрунтуються на вимогах закону та є безпідставними, оскільки даний спір регулюється спеціальними нормами Цивільного Кодексу України у відповідності до яких юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Також, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги, щодо посилання відповідача на «Узагальнення судової практики про відшкодування моральної шкоди» за період з 2015 року по 1 півріччя 2016 року судді Апеляційного суду Харківської області, в якій зазначені розміри моральної шкоди, а саме за спричинення тяжких тілесних ушкоджень підлягає стягненню 30000,00 гривень, оскільки це дані на 2015 -2016 роки, а оскаржуване рішення ухвалювалось 18 червня 2019 року, крім того, узагальнення судової практики не є обов`язковим до застосування.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгруп»залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «25» вересня 2019 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко СуддіВ.В. Гуль А.С. Сержанюк