Ухвала

16 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 725/1093/19

провадження № 61-21830ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є.В., Сімоненко В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 березня 2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року у справі за поданням державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Осух Вікторії Олегівни про видачу дубліката виконавчого листа,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року старший державний виконавець Першого відділу Державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (далі - Перший відділ ДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області) Осух В. О. звернулася до суду із поданням про видачу дубліката виконавчого листа, обґрунтовуючи його тим що 13 квітня 2016 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулось з заявою про відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дії із примусового виконання виконавчого листа № 2-709/10 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом, до заяви про відкриття виконавчого провадження було додано оригінал виконавчого листа від 19 серпня 2010 року.

Разом з тим, проведеною перевіркою, ревізією та інвентаризацією справ, а також документів, які були передані на виконання до Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області, виконавчий лист № 2-709/10 не виявлено, будь-які відомості щодо відкриття виконавчого провадження в період з 13 квітня 2016 року до теперішнього часу відсутні.

Зазначала, що виконавчий лист був втрачений у зв`язку з реорганізацією Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (далі - Чернівецький МВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області) та передачею виконавчих матеріалів Першому, Другому та Третьому відділу.

Посилаючись на вказані обставини, державний виконавчець просила суд видати дублікат виконавчого листа № 2-709/10, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитом в сумі 97 854,43 дол. США.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 березня 2019 року заяву задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа № 2-709/10, виданого на виконання рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26 травня 2010 року у справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі, яка надійшла до Верховного Суду у грудні 2019 року, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 березня 2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року та відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумніві щодо їх застосування чи тлумачення.

Згідно з підпунктом 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, що підтверджується і висловленою Європейським судом з прав людини правовою позицією у «пілотному» рішенні «Іванов Ю. М. проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) від 15 жовтня 2009 року (заява № 40450/04) і в багатьох інших справах як щодо України, так і щодо інших країн, а тому судове рішення про відмову у видачі дубліката виконавчого листа, прийняте з неповним з`ясуванням обставин справи, перешкоджає подальшому руху справи щодо виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Постановляючи ухвалу про видачу дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши, що рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26 травня 2010 року про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» не виконано, виданий судом на підставі цього рішення виконавчий лист на виконанні не перебуває, його оригінал втрачено в процесі реорганізації Чернівецького МВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області, не з вини стягувача, дійшов правильного висновку про видачу дубліката виконавчого листа.

Доводи касаційної скарги про те, що державним виконавцем та банком не надано жодних доказів реєстрації інформації про виконавче провадження в Єдиному реєстрі виконавчих проваджень не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.

Доводи касаційної скарги про те, що на момент звернення державного виконавця до суду із поданням про видачу дубліката виконавчого листа, строки пред`явлення виконавчого листа до виконання минули, отже підстав для видачі дубліката виконавчого листа без поновлення строку на його пред`явлення немає, є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час набрання законної сили судовим рішенням, на підставі якого був виданий виконавчий лист) строк пред`явлення виконавчих листів та судових документів становив три роки.

Встановлено, що виконавче провадження за спірним виконавчим листом перебувало у державній виконавчій службі на виконанні та постановою заступника начальника Першотравневого відділу Державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Мандзюка О. І. від 07 травня 2015 року виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника).

Відповідно до частини 5 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час повернення виконавчого листа) повернення виконавчого листа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Згідно статті 22 даного Закону виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

За змістом частини третьої статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час повернення виконавчого листа) у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

При цьому, частиною другою даної статті передбачено, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином, після повернення виконавчого листа стягувачеві, після 07 травня 2015 року, він міг бути повторно пред`явлений до виконання протягом року, тобто до 07 травня 2016 року.

Судом встановлено, що стягувачем ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» повторно пред`явлено виконавчий документ до Чернівецького МВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області для подальшого виконання 13 квітня 2016 року. Дана обставина підтверджується копією заяви банку, адресованої Відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції, на якій міститься штамп вхідної кореспонденції державної виконавчої служби про отримання заяви разом з оригіналом виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження та вчинення відповідних дій по примусовому виконанню виконавчого документу.

Таким чином, строк пред`явлення стягувачем виконавчого документа до виконання не пропущено.

Зі змісту касаційної скарги, судових рішень, що оскаржуються, та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою, наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для скасування судових рішень, що оскаржуються, у касаційній скарзі не зазначені.

Керуючись частиною першої статті 389 ЦПК України, пунктами 1, 5 частини другої, частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за поданням державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Осух Вікторії Олегівни про видачу дубліката виконавчого листа, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 березня 2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

Є.В. Петров

В. М. Сімоненко