ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8445/19 Справа № 199/2235/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ в натурі частини домоволодіння, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про виділ в натурі частини домоволодіння, мотивуючи його тим, що після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина на домоволодіння АДРЕСА_1 та яке складається складається з: житлового будинку літ.А-1, загальною площею 57,1 кв.м, житловою площею 46,1 кв.м, до складу якого входить: кухня - 1-1, житлова кімната - 1-2, житлова кімната - 1-3, житлова кімната - 1-4, житлова кімната - 1-5, житлова кімната - 1-6, веранда - 1-7; веранда - а-1, погріб - Під а-1, сарай - Б,В, вбиральня - Г, душ - Д, їдальня - Б-1, огорожа, споруди мостіння - 1-7, І.

Зазначав, що за ним визнано право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 березня 2012 року та ОСОБА_3 є співвласникам даного домоволодіння на 1/2 частину.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 чинила йому перешкоди в користуванні та проживанні у спірному домоволодінні, що порушує його право власності, а тому просив суд призначити по справі будівельно-технічну експертизу для визначення варіантів розподілу часток домоволодіння, згідно ідеальних часток по 1/2 частині житлового будинку, та виділити йому в натурі належну 1/2 частину житлового будинку із надвірними будівлями, що є у спільній частковій власності із ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідач ОСОБА_3 померла та за життя вона склала заповіт, яким все своє майно заповідала ОСОБА_5

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2017 року залучено до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_6 .

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ в натурі частини домоволодіння задоволено. Виділено ОСОБА_2 в натурі частину домоволодіння АДРЕСА_1 згідно з варіантом 1 судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи №4334/4335-16 від 15 березня 2017 року, складеним судовим експертом Логачовим Ю.В. Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз (на плані експертизи визначений в зелений колір) - квартиру АДРЕСА_1 , що складається з: у житловому будинку літ.А-1: 1-2 частина житлової кімнати, площею 6,1 кв.м, 1-3 житлова кімната, площею 9,8 кв.м, 1-4 житлова кімната, площею 15,6 кв.м, (загальна площа квартири №2 в будинку становить 26,2 кв.м); надвірні будівлі та споруди: сарай «Б», сарай «В», убиральня «Г», душ «Д», огорожа №6, 1/2 частина водоколонки №1, 1/2 частина огорожі №4, 1/2 частина хвіртки №5, 1/2 частина замощення І. Загальна вартість квартири АДРЕСА_1 1 висновку експертизи становить 274.795 грн.50 коп. Виділено ОСОБА_1 в натурі частину домоволодіння АДРЕСА_1 згідно з варіантом 1 судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи №4334/4335-16 від 15 березня 2017 року, складеним судовим експертом Логачовим Ю.В. Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз (на плані експертизи визначений в помаранчевий колір) - квартиру АДРЕСА_2 , що складається з: у житловому будинку літ.А-1: 1-7 веранда, площею 4,3 кв.м, 1-1 кухня, площею 6,7 кв.м, 1-2 частина житлової кімнати, площею 6,1 кв.м, 1-5 житлова кімната, площею 9,7 кв.м, 1-6 житлова кімната площею 4,1 кв.м, (загальна площа квартири №1 в будинку становить 30,9 кв.м); надвірні будівлі та споруди: погріб під літ.«а-1», ганок літ.«а-1», 1/2 частина водоколонки №1, огорожа №2, ворота №3, 1/2 частина огорожі №4, зливна яма №7, 1/2 замощення І. Загальна вартість квартири АДРЕСА_2 1 висновку експертизи становить 278.274 грн.50 коп. Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на домоволодіння АДРЕСА_1 . Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості при виділі в натурі частини домоволодіння АДРЕСА_1 у розмірі 1.739 грн.50 коп., 1/2 частину вартості витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та відмовити у позові або закрити провадження.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що вона не знала про те, що ОСОБА_2 , рідний брат її бабусі ОСОБА_3 , звертався до суду з позовом, суд не врахував обставин щодо самого предмету спору, відсутні докази, що вона прийняла спадщину та вона не була власником спірного майна, а тому спір у даній справі взагалі відсутній.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про можливість частково задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що позивачу ОСОБА_2 на праві власності належить 1/2 частина у спільній частковій власності на спірне домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 березня 2012 року, що зареєстровано у Державному реєстрі речових прав, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1.

Згідно з технічним паспортом від 09 вересня 2005 року домоволодіння АДРЕСА_1 складається з: житлового будинку літ.А-1, загальною площею 57,1 кв.м., житловою площею 46,1 кв.м, до складу якого входить: кухня - 1-1, житлова кімната - 1-2, житлова кімната - 1-3, житлова кімната - 1-4, житлова кімната - 1-5, житлова кімната - 1-6, веранда - 1-7; веранда - а-1, погріб - Під а-1, сарай - Б,В, вбиральня - Г, душ - Д, їдальня - Б-1, огорожа, споруди мостіння - 1-7, І.

Власником іншої частини спірного домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03 грудня 2005 року, виданого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Яворською Л.А., є рідна сестра позивача ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оскільки за своє життя ОСОБА_3 чинила ОСОБА_2 перешкоди в користуванні та проживанні у спірному домоволодінні, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 березня 2012 року визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 03 грудня 2005 року державним нотаріусом четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_3 на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Факт чинення перешкод у проживанні та користуванні 1/2 частиною спірного домоволодіння АДРЕСА_1 з боку ОСОБА_3 також підтверджується висновком по розгляду матеріалів по ЖЕО №16207 від 24 листопада 2014 року, складеного ДІМ АНД РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області молодшим лейтенантом міліції Шейєрманом М.М., який розглянув матеріали по заяві громадянина ОСОБА_2 та встановив, що громадянка ОСОБА_3 не дає можливості ОСОБА_2 користуватись своїм майном, створює перешкоди ОСОБА_2 в проживанні у спірному будинку АДРЕСА_1 , не впускаючи його до вказаного будинку (а.с.18).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 серпні 2016 року по справі було призначено будівельно-технічну експертизу.

За якою було надано висновок судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи №4334/4335-16 від 15 березня 2017 року, складений судовим експертом Логачовим Ю.В. Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, відповідно до якого експертом запропоновані два варіанти розподілу спірного домоволодіння АДРЕСА_1 в натурі: в рівних частинах по 1/2 із розміром ідеальної частки 50/100 частини із сплатою компенсації у сумі 1.739 грн.50 коп. по першому варіанту та з відступленням від рівності часток у спільній частковій власності з розміром ідеальних часток власників по 52/100 частини та 48/100 частини із сплатою компенсації у сумі 13.248 грн. по другому варіанту.

Із матеріалів спадкової справи судом встановлено, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 відкрита спадкова справа із внесенням відомостей до спадкового реєстру за №60792591, а також наявний заповіт спадкодавця ОСОБА_3 від 03 грудня 2005 року на ім`я ОСОБА_5 щодо всього належного їй майна, реєстровий номер 2-1341, відомості про який внесені до Спадкового реєстру за №381399299 (а.с.103).

Відповідно до довідки про склад сім`ї №75454 від 27 вересня 2017 року, на момент смерті ОСОБА_3 в спірному домоволодінні по АДРЕСА_1 була зареєстрована та мешкала відповідачка ОСОБА_5 , прізвище якої на разі « ОСОБА_7 ».

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості, та вважав за необхідне взяти до уваги висновок експертизи та виділити в натурі 1/2 частину спірного домоволодіння по 1 варіанту поділу.

Колегія суддів не може погодиться з висновком суду першої інстанції лише в частині припинення права спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на домоволодіння АДРЕСА_1 у зв`язку з наступним.

Згідно ч.2 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, але відповідно до ч.2 ст.13 ЦК України при здійснені своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Спірне домоволодіння перебувало у спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , правовий режим якої врегульовано ст.364 ЦК України.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ст.358 ЦК України).

Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

З матеріалів справи убачається, що сторони самостійно не могли визначити частки у спільній сумісній власності та порядок користування ними.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Під час вирішення справ про стягнення грошової компенсації вартості частки квартири, що знаходиться у спільній частковій власності, крім указаної спеціальної норми, суду необхідно враховувати й загальні засади цивільного законодавства (ст.3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності й розумності, зважаючи на права та інтереси всіх співвласників. Одночасно суду треба ретельно вивчити обставини справи з метою з`ясування, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні, та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року №6-4цс15, яка згідно ст.360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів.

За клопотанням позивача було призначено судову будівельно-технічну експертизу (а.с.40), з висновку якої убачається, що позивачу може бути виділено в натурі частка із майна, що є у спільній частковій власності сторін.

Згідно висновку експерта №4334/4335-16 від 15 березня 2017 року було надано 2 варіанти поділу спірного домоволодіння з значенням здійснення необхідних переобладнань (а.с.45-68).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (ч.ч.1,2 ст.367 ЦК України).

Із роз`яснень, викладених у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04 жовтня 1991 року №7, вбачається, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст.115 ЦК УРСР це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд має право за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.

В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у з в`язку з цим стосовно до ст.119 ЦК УРСР ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Системний аналіз положень статей 183,358,364,379,380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку про те, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Відтак, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині поділу спірного домоволодіння та виділення в натурі 1/2 його частини саме по 1 варіанту поділу, оскільки він відповідає передбаченим законодавчим нормам, крім того відповідач ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі фактично не оскаржує саме варіанти поділу спірного домоволодіння.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що відсутні докази того, що вона прийняла спадщину та вона не була власником спірного майна на час вирішення справи, а тому спір у даній справі взагалі відсутній, колегією суддів відхиляються, оскільки на її ім`я складено заповіт, вона зареєстрована за адресою спадкодавця ОСОБА_3 , від спадщини не відмовлялася.

Крім того, подачею апеляційної скарги ОСОБА_1 визнає факт того, що вона має намір оформлювати на своє ім`я спадкове майно.

Посилання апеляційної скарги на процесуальні порушення не можуть бути підставою для скасування рішення та відмови у позові.

Позивачем доведено існування предмету, стосовно якого заявлений позов, та факту порушення його прав.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», №63566/00, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Колегія суддів приймає до уваги, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна, відповідно до статті 364 ЦК України, право спільної часткової власності припиняється, втім зважаючи на те, що під час розгляду справи відповідач ОСОБА_3 померла та відповідачем у справі було залучено її спадкоємицю ОСОБА_1 , колегія суддів вважає за необхідне оскаржуване рішення в частині припинення права спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на домоволодіння АДРЕСА_1 скасувати, оскільки припинення права власності на домоволодіння, яке є спадковим майно, буде перешкоджати відповідачу в оформленні його спадкових прав. Крім того, ОСОБА_2 такі вимоги не заявлялися.

В іншій частині заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2018 року постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2018 року в частині припинення права спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на домоволодіння АДРЕСА_1 скасувати.

В решті заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.