Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд в особі головуючого судді Фастовця В.М., розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_3 Саша, ОСОБА_4, ОСОБА_3 Віри, Любові, Лізіан про визнання осіб таким, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів втратившими право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те, що відповідачі з 2005 р. не мешкають у вказаній квартирі, а їх реєстрація зобовязує позивача сплачувати комунальні послуги за всіх зареєстрованих осіб.

Відповідачем відзиву не надано на позовну заяву.

Відповідно до ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Судом встановлено, що позивач та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло № 18143 від 18 вересня 2007 року, виданого Лисичанською міською радою.

Відповідачі зареєстровані у вказаному житлі, однак не мешкають в квартирі з 2005 р., за комунальні послуги не сплачують, що позбавляє позивача можливості вільно користуватися своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усуненні перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

На підставі ст.319 ч.2 абз.2, ч.ч.3-5 ЦК України при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Власність зобов'язує.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до абз.6-8, 11 п.1, абз.1 п.2, абз.1 п.8, абз.1, 2 п.9, затвердженого постановою КМУ №848 від 21.10.1995 р. (в редакції постанови КМУ №329 від 27.04.2018 р.) Положення про порядок призначення житлових субсидій - це Положення визначає умови призначення та порядок надання громадянам таких житлових субсидій:

щомісячної житлової субсидії на оплату внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку, за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються у багатоквартирних будинках за індивідуальними договорами, а також житлово-комунальних послуг, а саме:

- витрат на утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт; обслуговування внутрішньо-будинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, відповідно до яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів;

- витрат на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку;

- поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

Отримання житлових субсидій не повязане і не тягне за собою зміни форми власності житла.

Право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку).

Житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства.

До складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), на яких розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії.

Згідно ст.3 абз.5, 11, 13, ст.6 ч.10 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;

реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку;

зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

З наведених нормативно-правових актів вбачається, що реєстрація місця проживання відповідачів дійсно перешкоджає позивачу в користуванні належною йому часткою у спільному майні.

Відповідно до ст.317 ч.2 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Оскільки наявність чи відсутність реєстрації місця проживання у належному особі майні не впливає на обсяг прав власника та у разі зняття з реєстрації не припиняє права власності, задоволення позову не порушує прав відповідачів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 206, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_3 Саша, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3 Віри, Любові, Лізіан, ІНФОРМАЦІЯ_4, які зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 правом власності на квартиру АДРЕСА_2, шляхом зняття з реєстраційного обліку за зазначеною адресою ОСОБА_2 та малолітніх ОСОБА_3 Саша, ОСОБА_4, ОСОБА_3 Віру, Любов, Лізіан.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його складення у повному обсязі.

Суддя: