Справа №464/5156/19
пр № 2-з/464/63/19
У Х В А Л А

25 вересня 2019 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

справа № 464/5156/19

учасники справи:

заступник військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі його органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції в спірних відносинах, ОСОБА_1

позивач Міністерство оборони України, , місцезнаходження - м.Київ, Повітрофлотський проспект, 6.

позивач концерн «Військторгсервіс», , місцезнаходження - м.Київ, вул.Молодогвардійська, 28а

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання - АДРЕСА_1

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2

вимоги: визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння

Обставини справи

Прокурор звернувся до суду із позовною заявою в інтересах держави в особі позивачів, в якій просить: визнати недійсним договір купівлі-продажу приміщень кафе від 24 червня 2009 року, укладеного між концерном «Військторгсервіс» та ОСОБА_2 щодо нерухомого майна площею 162,2 кв.м по АДРЕСА_3 ; витребувати нерухоме майно нежитлові приміщення кафе Львівського комбінату громадського харчування № 60 загальною площею 162,2 кв.м, реєстраційний номер 01, що по АДРЕСА_3 , з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь держави Україна в особі Міністерства оборони України в повне господарське відання концерну «Військторгсервіс».

Одночасно прокурором подано заяву про забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на згадане нерухоме майно, покликаючись на наявність ризику відчуження відповідачем приміщення третім особам.

Заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи у відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України, в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Мотиви та висновки суду

Згідно ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17 вересня 2019 року право приватної власності нерухоме майно нежитлові приміщення кафе Львівського комбінату громадського харчування № 60 загальною площею 162,2 кв.м, реєстраційний номер 01, що по вул. АДРЕСА_3 .Львові зареєстроване за відповідачем ОСОБА_3 .

У відповідності до ч.3 ст.149 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що між сторонами дійсно виник спір та невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду. Вид забезпечення позову - накладення арешту на нерухоме майно відповідача, який просить застосувати прокурор, буде співмірним із заявленими позивачем вимогами. Отже заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.258-260 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

заяву про забезпечення позову задоволити.

Накласти арешт на нерухоме майно нежитлові приміщення кафе Львівського комбінату громадського харчування № 60 загальною площею 162,2 кв.м, реєстраційний номер 01, що по АДРЕСА_3 , належне на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала підлягає негайному виконанню.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом (ч.4 ст.157 ЦПК України).

Згідно з ч.10 ст.153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів відповідно до вимог ст.ст.351-356 ЦПК України з урахуванням Перехідних положень цього ж Кодексу.

Ухвала набирає законної сили в порядку згідно з вимогами ст.261 ЦПК України з моменту підписання 25 вересня 2019 року.

Суддя О.В.Тімченко