Постанова

Іменем України

13 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 389/122/16-ц

провадження № 61-12634св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Фаловської І. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги кредитної спілки «Шанс» та ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 24 січня 2017 року у складі суддів: Мурашка С. І., Голованя А. М., Карпенка О. Л.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - кредитна спілка «Шанс»,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до кредитної спілки «Шанс» (далі - КС «Шанс»), в якому просила визнати дійсним укладений 29 липня 2003 року між ними договір № 4 купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1

Зазначила, що вона у порядку спадкування за заповітом є власником земельної ділянки площею 0,06 га, на якій розташовано зазначений будинок. 29 липня 2003 року вона сплатила відповідачу вартість придбаного нею будинку, а відповідач в свою чергу передав їй ключі від будинку та надвірних забудов, а також документи про право власності на будинок та технічну документацію. Того ж дня вона вселилась до будинку разом зі своєю сім'єю і до теперішнього часу проживає в будинку, володіє і користується ним, відповідач не чинить їй ніяких перепон. Укладаючи договір купівлі-продажу, вони з відповідачем домовилась про його нотаріальне посвідчення протягом трьох місяців після дати його укладання, про що зазначено в пункті 11 договору. Разом з тим, у вересні 2003 року між нею та відповідачем виник конфлікт з приводу права власності на земельну ділянку, на якій розташоване домоволодіння, в зв'язку з чим відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, але не оспорює її право власності на будинок.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 лютого 2016 року позов задоволено. Визнано дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29 липня 2003 року № 4, укладений між КС «Шанс» та ОСОБА_1 Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду мотивовано тим, що на момент укладення між сторонами зазначеного договору купівлі-продажу будинку чинне законодавство вимагало його обов'язкове нотаріальне посвідчення, однак зазначені вимоги закону сторонами дотримані не були. При цьому встановлено, що між сторонами була досягнута згода за всіма істотними умовами договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання договору - ОСОБА_1 сплатила повністю гроші за будинок та вселилася в нього, а кредитною спілкою «Шанс» передано ключі та правовстановлюючі документи на нього, однак остання ухилилася від нотаріального посвідчення договору за відсутності передбачених законодавством перешкод для її нотаріального посвідчення в установленому законом порядку. Факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору встановлений та доведений.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 24 січня 2017 року рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 лютого 2016 року скасовано та ухвалено нове про відмову у позові. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що пунктом 7 спірного договору визначено, що продавець свідчить, що не має ніяких обмежень щодо свого права розпорядження цим будинком. Будинок не є предметом обтяження і під арештом не перебуває, права третіх осіб щодо цього будинку відсутні. Однак, 20 липня 2009 року Ленінським районним судом м. Кіровограда видано судовий наказ №2н-430/09, яким стягнуто з КС «Шанс» на користь ОСОБА_2 23 300 грн 36 коп. боргу за договором №00000702/08 від 24 жовтня 2008 року про залучення внесків члена кредитної спілки на депозитний рахунок «Капітал». Постановою від 06 червня 2014 року державного виконавця Ленінського відділу ДВС Кіровоградського МУЮ відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного судового наказу. На виконання постанови про доручення проведення виконавчих дій при примусовому виконанні судового наказу 14 грудня 2015 року державним виконавцем складено акт опису й арешту майна, яким описано та накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1. Опис та арешт будинку здійснено в присутності представника КС «Шанс», якій будинок передано на відповідальне зберігання та яку попереджено про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна. Обтяження на будинок внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження. Крім того, суд залишив поза увагою, що ухваленим рішенням завдається шкода, що виражається у несприятливих наслідках кредиторам КС «Шанс», одним з яких є ОСОБА_2, яка не була залучена до участі у розгляді справи, але оскаржила рішення суду. З матеріалів справи вбачається, що у КС «Шанс» крім ОСОБА_2 є інші кредитори.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1)Доводи касаційної скарги КС «Шанс»

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, КС «Шанс» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що із ОСОБА_2 кредитна спілка розрахувалася ще у липні 2016 року, а тому вказана особа, за апеляційною скаргою якої скасовано рішення суду першої інстанції, не мала право на оскарження цього рішення в апеляційному порядку, оскільки ним не порушуються її права чи обов'язки. Крім того, правовідносини між кредитною спілкою та позивачем виникли у 2003 році, а із ОСОБА_2 - у 2008 році, а тому апеляційний суд безпідставно встановив обставини набуття позивачем права власності на будинок у залежність від виконання спілкою договору про залучення внеску ОСОБА_2 Крім того, ОСОБА_2 пропустила строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, оскільки про його наявність дізналася у травні 2016 року в іншій справі за участю сторін. Також апеляційний суд розглянув справу без участі КС «Шанс», яку неналежним чином повідомлено про час та місце розгляду справи.

(2) Доводи касаційної скарги ОСОБА_1

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що апеляційний суд не направляв їй копії апеляційної скарги, не повідомив про час та місце розгляду справи та вирішив спір без її участі. Крім того, апеляційний суд безпідставно визнав ОСОБА_2 зацікавленою особою, оскільки вона у своїй заяві від 23 травня 2016 року визнала відсутність будь-якого відношення та претензій до спірного будинку. Крім того, ОСОБА_2 пропустила строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, оскільки про його наявність дізналася у травні 2016 року в іншій справі за участю сторін. Крім того, вона є власником будинку із 2003 року, а у ОСОБА_2 відносини з кредитною спілкою виникли лише у 2008 році. Крім того, у матеріалах справи відсутній оригінал акта опису та арешту майна.

(3) Позиція ОСОБА_2 - заявника за апеляційною скаргою

У запереченні на касаційну скаргу кредитної спілки ОСОБА_2 зазначає, що кредитна спілка зазначає неправдиві відомості щодо повного розрахунку з нею, оскільки борг становить 15 713 грн 94 коп. Крім того, реєстрація права власності на спірний будинок за КС «Шанс» відбулася 26 квітня 2005 року, тобто пізніше оспорюваного договору купівлі-продажу від 29 липня 2003 року, який просить визнати дійсним позивач.

РУХ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

06 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

(1) Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Суди установили, що на підставі свідоцтва від 26 червня 2003 року КС «Шанс» набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 29 липня 2003 року № 4 КС «Шанс» (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) уклали договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1

Згідно з пунктом 11 даного договору, продавець та покупець домовились здійснити нотаріальне посвідчення договору протягом трьох місяців з дати його укладення.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 березня 2015 року ОСОБА_1 отримала спадщину після смерті ОСОБА_3 Спадщина складається з земельної ділянки, призначеної для обслуговування житлового будинку, площею 0,0594 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться в АДРЕСА_1

(2)Щодо неналежного повідомлення сторін у справі про час та місце розгляду справи в апеляційному суді

Матеріалами справи підтверджується, що в суді апеляційної інстанції справу розглянуто за відсутності КС «Шанс» та ОСОБА_1

Відповідно до вимог пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

За змістом першої, третьої та п'ятої частин статті 74 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи апеляційним судом) судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи апеляційним судом) судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Відповідно до пункту 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

Рекомендоване повідомлення про вручення повістки про виклик до апеляційного суду на 24 січня 2017 року направлено апеляційним судом за адресою: АДРЕСА_1. Разом з тим, адресою листування позивач вказала місце проживання по АДРЕСА_2

Таким чином, за належною адресою про час та місце розгляду справи в апеляційному суді ОСОБА_1 не повідомлено. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на адресу по АДРЕСА_1 (а. с. 106) містить позначку про отримання уповноваженою особою «ОСОБА_1», проте в ньому не зазначено відомостей про цю особу, достатніх для її ідентифікації.

Неналежне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції позбавило її можливості дати пояснення по суті справи та доводити перед судом переконливість своїх доводів та заперечень.

Указані порушення процесуального закону судом апеляційної інстанції призвели до ухвалення рішення без врахування в повній мірі доводів та заперечень ОСОБА_1, що не відповідає вимогам статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Подана ОСОБА_1 касаційна скарга обґрунтована указаними вище обставинами щодо розгляду справи апеляційним судом за її відсутності як учасника цієї справи, належним чином неповідомленої про дату, час і місце судового засідання, що є обов'язковою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення в силу вимог пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України.

Від імені КС «Шанс» рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення отримав представник за довіреністю (а. с. 107), що не спростовується доводами касаційної скарги КС «Шанс».

(3) Щодо права ОСОБА_2 на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2.) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом указаної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення порушує відповідні права та обов'язки, якими такі особи наділені, завдає шкоди таким особам, що виражається в несприятливих наслідках для них.

Підстави звернення до апеляційного суду ОСОБА_2 обґрунтовувала тим, що рішенням суду порушуються її інтереси як вкладника КС «Шанс», оскільки на виконанні у Подільському ВДВС м. Кропивницького ГТУЮ у Кіровоградській області знаходиться виконавчий лист про стягнення на її користь боргу з кредитної спілки.

Апеляційний суд встановив, що 20 липня 2009 року Ленінським районним судом м. Кіровограда видано судовий наказ №2н-430/09, яким стягнуто з КС «Шанс» на користь ОСОБА_2 23 300 грн 36 коп. боргу за договором №00000702/08 від 24 жовтня 2008 року про залучення внесків члена кредитної спілки на депозитний рахунок «Капітал». Постановою від 06 червня 2014 року державного виконавця Ленінського відділу ДВС Кіровоградського МУЮ відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного судового наказу. На виконання постанови про доручення проведення виконавчих дій при примусовому виконанні судового наказу 14 грудня 2015 року державним виконавцем складено акт опису й арешту майна, яким описано та накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1.

Встановлені обставини підтверджують доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про порушення її прав оскаржуваним рішенням суду першої інстанції.

Разом з тим, наявність права на апеляційне оскарження автоматично не підтверджує обґрунтованість заперечень проти позову.

Встановивши порушення прав ОСОБА_2 оскаржуваним рішенням суду, апеляційний суд мав розглянути спір по суті з урахуванням інтересів заявника за апеляційною скаргою. Обґрунтованість позовних вимог апеляційний суд не перевірив.

(4) Щодо суті спору

За змістом статті 227 ЦК Української РСР 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до статті 47 ЦК Української РСР 1963 року нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» роз'яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі частини другої статті 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Таким чином, для визнання судом угоди дійсною повинен мати місце не лише факт повного чи часткового виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, а також факт ухилення іншою стороною від нотаріального оформлення угоди.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказала, що КС «Шанс» визнає її право на будинок. Відповідач надіслав до суду першої інстанції заяву про визнання позову (а. с. 17) та у касаційній скарзі просить залишити в силі рішення суду першої інстанції про задоволення позову.

Переглядаючи справу, апеляційний суд не дослідив, в чому саме полягає безповоротне ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину та з чого вбачається втрата можливості з будь-яких причин його посвідчити, що є обов'язковими умовами для визнання правочину дійсним згідно зі статтею 47 ЦК Української РСР 1963 року.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до вимог пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Згідно частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Допущені апеляційним судом порушення процесуального закону становлять підставу скасування ухваленого ним рішення за статтею 411 ЦПК України та направлення справи на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись статтями 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні скарги кредитної спілки «Шанс» та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 24 січня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. О. Лесько

С.Ю. Мартєв

І. М. Фаловська

С. П. Штелик