Житомирський апеляційний суд
Справа №234/5691/18 Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 3 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря Ковальської Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №234/5691/18 за позовом ОСОБА_1 до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, треті особи: ОСОБА_2 , акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» про визнання права власності на автомобіль, звільнення майна з-під арешту і зняття з розшуку, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 09 жовтня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Полонця С.М. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, у якому просила визнати за нею право власності на автомобіль марки Mitsubishi Pajero, 2000 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , легковий універсал; скасувати арешт знявши з розшуку та виключити з постанови про опис та арешт майна вказаного автомобіля в рамках виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2-5300, виданого 06.06.2006 Краматорським міським судом Донецької області, яким стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 28563,20 грн. При цьому, посилається на те, що незважаючи на придбання нею спірного автомобіля за договором купівлі-продажу транспортного засобу, державним виконавцем було неправомірно накладено арешт на придбаний нею автомобіль, чим створено перешкоди щодо права володіння, користування та розпорядження належним їй майном.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 09 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. На обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що висновок суду про те, що спірний автомобіль з обліку не знімався, а тому залишився у власності ОСОБА_2 є помилковим та не узгоджується із ч.3 ст. 334 ЦК України, яка передбачає перехід права власност в момент нотаріального посвідчення правочину. Разом з тим, договір купівлі - продажу автомобіля від 06.09.2017 є дійсним та не оспорений.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ, згідно законодавтсва, чинного під час виникнення правовідносин між сторонами та залишився зареєстрованим за ОСОБА_2 Заява від ОСОБА_2 та позивача про зняття з обліку автомобіля на час укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу не подавалася і його огляд органами ДАІ не здійснювався. Постанова державного виконавця про опис та арешт майна від 04.10.2017 не скасована у встановленому законом порядку. На час опису та арешту майна, власником спірного транспортного засобу був зареєстрований ОСОБА_2 , яким не виконано рішення суду, а тому відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на транспортний засіб та скасування арешту майна. При цьому, суд першої інстанції зазначав, що позовні вимоги про зняття автомобіля з розшуку та виключення з постанови про опис та арешт майна в рамках виконавчого провадження не є належним способом захисту порушеного права, а тому не підлягають до задоволення.

Такий висновок суду першої інстанції є правильний.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 06.09.2017 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу, відповідно до умов якого, ОСОБА_1 придбала у останнього транспортний засіб марки Mitsubishi Pajero, 2000 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , легковий універсал, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

03 жовтня 2017 року головним державним виконавцем Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області під час виконання виконавчого провадженнчя №51197822 доручено Богунському відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області здійснити опис та арешт транспортного засобу Mitsubishi Pajero, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Постановою державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 04.10.2017 в ході проведення виконавчих дій під час примусового виконання виконавчого провадження №51197822, яке відкрито на підставі виконавчого листа №2-5300, виданого 06.06.2006 Краматорським міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 28553,20 грн, описано та арештовано автомобіль Mitsubishi Pajero, 2000 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , легковий універсал, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажу транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Закону України «Про дорожній рух» та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 (далі по тексту - Порядок), які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; інші юридичні факти (пункти 1, 4 частини другої статті 11 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони.

Частиною першою ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 ЦК України).

Згідно з ч.3 ст.640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Цей Порядок є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов`язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

Відповідно до пункту 7 Порядку власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Термін реєстрації може бути продовжено у разі неможливості власника транспортного засобу (хвороба, відрядження, інші поважні причини) вчасно її здійснити. Експлуатація транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах ДАІ, а також без номерного знака "Транзит" забороняється.

Згідно із пунктом 8 Порядку реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості, яка провадиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку у порядку, встановленому МВС, Мін`юстом, Держпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна і має відповідні документи, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не приймаються до реєстрації транспортні засоби, зібрані (складені) з складових частин серійних транспортних засобів без дотримання вимог Закону України "Про дорожній рух". Правомірність придбання транспортних засобів, складових частин, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб`єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами-виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах.

Таким чином, законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який пов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі - продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Отже для одержання у власність автомобіля недостатньо було лише факту укладення договору купівлі-продажу, для виникнення такого права покупець повинен був одержати документ, що посвідчує право власності - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Сама по собі реєстрація договору купівлі-продажу, здійснена 06 вересня 2017 року приватним нотаріусом у Державному реєстрі правочинів, не підтверджувала виникнення права власності на автомобіль, а тільки містила інформацію про правочин, оскільки згідно із пунктом 7 Порядку власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники зобов`язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що після укладення договору купівлі-продажу автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та не зареєстрований за ОСОБА_1 . Матеріали справи не містять доказів того, що уповноважений орган МВС відмовив ОСОБА_1 в реєстрації автомобіля за нею та вона оскаржувала таку відмову у визначеному законом порядку.

Суд першої інстанції, аналізуючи юридичний механізм набуття позивачем права власності на автомобіль Mitsubishi Pajero, реєстраційний номер НОМЕР_2 та встановивши, що вказаний автомобіль не знято з обліку в уповноваженому органі МВС, що він зареєстрований за ОСОБА_2 , а відтак він є його власником, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання права власності на автомобіль, звільнення майна з-під арешту і зняття з розшуку.

Доводи апеляційної скарги про те, що факт належності ОСОБА_1 на праві власності спірного автомобіля, підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу автомобіля марки Mitsubishi Pajero, реєстраційний номер НОМЕР_2 від 06.09.2017, не заслуговують на увагу, оскільки право власності на автомобіль переходить до покупця з моменту державної реєстрації в сервісному центрі МВС. Право власності позивача не було зареєстровано у сервісному центрі МВС, а тому договір купівлі-продажу автомобіля від 06 вересня 2017 року не породжує юридичного наслідку у формі зміни власника автомобіля.

Виправлення, які зробив приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу в п.6 договру купівлі-продажу від 06 вересня 2017 року про те, що право власності на автомобіль переходить до покупця не з моменту державної реєстрації згідно чинного законнодавства в сервісному центрі МВС, а з моменту нотаріального посвідчення, передачі автомобіля, суперечать ст.640 ЦК України, Закону України «Про дорожній рух», Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 09 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 26 грудня 2019 року.

Головуючий

Судді