РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 року

м. Рівне

Справа № 559/2042/18

Провадження № 22-ц/4815/171/19

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: - Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 14 листопада 2018 року (ухвалене у складі судді Жуковської О.Ю., повний текст судового рішення складено 19 листопада 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, -

в с т а н о в и в :

25 вересня 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Позовна заява мотивована тим, що вона та ОСОБА_5 перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідач не виконує належним чином своїх батьківських обов'язків, не надає добровільної допомоги на утримання їх спільної дитини.

На даний час вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та потребує коштів на своє утримання.

Відповідач офіційно працевлаштований у ПП "СТ" у м. Ковель, працює водієм вантажних автомобілів та має можливість надавати їй матеріальну допомогу.

Просила суд стягнути з ОСОБА_5 аліменти на її утримання як дружини, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дочкою 3-х річного віку.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 14 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання у розмірі 1/5 частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 25 вересня 2018 року і до досягнення дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивовано обґрунтованістю позовних вимог.

12 грудня 2018 року ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, у якій він, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він немає можливості сплачувати аліменти на утримання дружини, оскільки не працевлаштований та не має доходу.

За добровільною домовленістю між ним та позивачкою, починаючи з травня по вересень 2018 року, надавав позивачці матеріальну допомогу на дитину по 1000 грн щомісячно, та на її утримання по 1200 грн в місяць, на загальну суму 11000 грн.

Після втрати роботи неспроможний надавати таку матеріальну допомогу, оскільки немає доходу.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, з 11 жовтня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 від 11.10.2016 року (а.с. 5).

Сторони є батьками малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 від 18.10.2017 року (а.с. 6).

Як закріплено у ч. 1 ст. 75 СК України дружина та чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 ЦПК України).

Тобто, у дружини виникає право на отримання аліментів за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: перебування у зареєстрованому шлюбі з чоловіком, проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів).

Отже, за змістом вищевказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу.

До таких висновків прийшов і Верховний Суд в постанові від 12 листопада 2018 року у справі №202/712/17, провадження №61-28943св18.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач ОСОБА_5 не працевлаштований, що підтверджується відомостями із його трудової книжки, серії НОМЕР_3 (а.с. 31).

Позивачкою не доведено, а судом не встановлено, що ОСОБА_5 має фінансову можливість для надання матеріальної допомоги позивачці, а тому відсутня обов'язкова умова, передбачена ч. 4 ст. 84 ЦПК України, для стягнення з ОСОБА_5 аліментів на утримання позивачки ОСОБА_4

Ураховуючи те, що судом неповно з'ясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

На підставі ст.ст. 75, 84 СК України, керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 14 листопада 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Суддя-доповідач С.С. Шимків

Судді: С.В. Боймиструк

С.О. Гордійчук