Справа № 752/5916/19
Провадження № 2/752/4398/19
У Х В А Л А

05.09.2019 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

при секретарі Петрову Є.В.,

розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

в провадженні Голосіївського районного суду м.Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Відповідно до поданої заяви, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 02.04.2016 р. в розмірі 59 000 доларів США, 3% річних в розмірі 5 053,70 доларів США, проценти за користування позикою в розмірі 1 197,69 доларів США та суму заборгованості за договором позики від 06.08.2016 р. в розмірі 59 000 доларів США, 3% річних в розмірі 4 025,50 доларів США, проценти за користування позикою в розмірі 4 171,17 доларів США та судові витрати у справі.

Представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно, які належать ОСОБА_2 .

Свою заяву представник позивача обґрунтовує тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, передбачених договорами позики, тривалий час не повертає отримані борг кошти; вона є особою пенсійного віку, а тому кошти, за допомогою яких можна повернути борг, у неї відсутні. Представник позивача зазначає, що у відповідача може бути нерухоме майно, яке невнесене до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яке вона зможе відчужити, в зв`язку з чим виникла необхідність у застосуванні заходів забезпечення позову з метою недопущення порушення майнових прав позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява представника позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, суті позовних вимог.

Судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо стягнення заборгованості за договорами позики.

Метою забезпечення позову є забезпечення виконання судового рішення.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, представник позивача просить суд накласти арешт на належні відповіжачу грошові кошти та нерухоме майно.

Однак, дані вимоги не є обґрунтованими, оскільки не конкретизовано майно, на яке необхідно накласти арешт, не надано доказів належності на праві власності відповідачу майна, його вартотсі, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості зробити висновок щодо співмірності заходів забезпечення позову та ціни позову. Накладення арешту на все майно відповідача може призвести до порушення його прав.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: