Ухвала

26 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 369/12124/17

провадження № 61-22865ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С. П. вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_4 , про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_4 , про стягнення грошових коштів.

Позов мотивовано тим, що 27 вересня 2017 року між ОСОБА_4 , в особі ОСОБА_4 , яка діяла на підставі довіреності та ОСОБА_3 було укладено попередній договір купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок. ОСОБА_4 , яка діяла від імені відповідача при підписанні попереднього договору є дружиною останнього. За умовами вказаного договору ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зобов`язувались у строк до 27 жовтня 2017 року включно укласти договори купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок щодо наступного нерухомого майна: житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 285,9 кв. м.; земельна ділянка АДРЕСА_1 , площею: 0,1000 га, кадастровий номер: :01:004:5413, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; земельна ділянка АДРЕСА_1 , площею: 0,0997 га, кадастровий номер: :01:004:5412, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.

Згідно з пунктом 2 попереднього договору загальна договірна вартість будинку та земельних ділянок складає 1 714 700 грн, що еквівалентно 65 000 доларів США, станом на день укладання цього договору, яка сплачується в день підписання основних договорів. Станом на день підписання попереднього договору позивачем було передано відповідачу 131 900 грн, що еквівалентно 5 000 доларів США, зазначені грошові кошти враховуються в загальну договірну суму вартості будинку та земельних ділянок при підписанні основних договорів, що передбачено пунктом 2 попереднього договору.

Проте, у встановлений попереднім договором строк основні договори укладені не були. Тому, під час спільної зустрічі у нотаріуса 27 жовтня 2017 року позивач попросила у відповідача та третьої особи повернути грошові кошти у розмірі 131 900 грн, проте отримала відмову.

Враховуючи викладене, позивач просила стягнути з ОСОБА_4 суму грошових коштів у розмірі 131 900 грн та суму судового збору у розмірі 1 319 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 червня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 червня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму грошових коштів у розмірі 263 800 грн. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2019 року до Верховного Суду, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_2 , просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 131 900 грн, що станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921*100 = 192 100).

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей. Відповідно до положень ЦПК України апеляційний суд наділений повноваженнями суду першої інстанції при ухваленні рішення. Ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на апеляційне провадження, тому апеляційний суд мав право визнати вказану справу малозначною.

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вищенаведених приписів ЦПК України.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Верховний Суд наголошує на тому, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_4 , про стягнення грошових коштів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя С. П. Штелик