ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8293/19 Справа № 180/2253/18 Суддя у 1-й інстанції - Хомченко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Вказувала, що з 2018 року розірвано шлюб з ОСОБА_1 Від шлюбу з відповідачем вони мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Їх син навчається у Марганецькому коледжу національного технічного університету «Дніпровська політехніка» на денній формі навчання. На час звернення з позовом він є студентом 3 курсу вказаного навчального закладу. Через навчання їх син не має змоги працювати і інших доходів також не отримує. Відповідач матеріальну допомогу на його утримання добровільно не надає. У зв`язку з навчанням син ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги свого батька, який є працездатним. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання сина до закінчення ним навчання.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд стягувати з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця на весь період його навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_3 23-х річного віку, починаючи стягнення з дати подання позову.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісяця на весь період його навчання, без урахування часу канікул, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_3 23-х річного віку, починаючи стягнення з 23 жовтня 2018 року.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 704 грн.80 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року, позов ОСОБА_2 задовольнити частково та стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 щомісячно по 700 грн. на весь час навчання без урахування канікул, до закінчення навчання, але не пізніше досягнення ОСОБА_3 23 років.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що:

- ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідача народилася донька ОСОБА_4 , мати дитини (дружина відповідача) ОСОБА_5 та дитина потребують утримання;

- ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи, йому встановлені обмеження в праці, що підтверджується висновком Нікопольської МСЕК від 15 травня 2019 року;

- відповідач сплачує аліменти на утримання сина сторін у справі ОСОБА_6 .

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення змінити в частині, виходячи з наступного.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що з 1999 року по 2018 рік сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні.

ОСОБА_3 навчається у Марганецькому коледжі національного технічного університету «Дніпровська політехніка», на денній формі навчання (а.с.3). На час звернення з позовом він є студентом 3 курсу вказаного навчального закладу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок утримання повнолітніх дітей на період їх навчання відповідно до норм ст. 199 СК України несуть обоє із батьків, відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця на весь період його навчання.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду у повній мірі, виходячи з наступного.

Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

З аналізу змісту наведеної норми вбачається, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, пунктом 2 частини 1 зазначеної статті визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

Частиною другої статті 200 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що повнолітній ОСОБА_3 , у зв`язку з продовженням навчання, потребує матеріальної допомоги, разом з тим, розмір визначених судом аліментів не відповідає встановленим у справі обставинам.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має постійне місце роботи, за рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2017 року з нього стягуються аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідача народилась донька ОСОБА_8 . Згідно довідки Нікопольської МСЕК ОСОБА_9 В. 15 травня 2019 року первинно встановлена третя група інвалідності за загальним захворюванням, дата чергового переогляду 10 травня 2020 року, має протипоказання щодо важкої фізичної праці, за таких обставин колегія суддів вважає, що розмір аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, повинно бути визначено в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, саме такий розмір відповідає вимогам ст.ст.182,200 СК України.

Таким чином, колегія суддів вважає частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги та з урахуванням вимог ст.ст.182,200 СК України, принципів розумності та справедливості, приходить до висновку про зміну розміру стягнутих з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісяця на весь період його навчання, тобто до 30 червня 2020 року, без урахування часу канікул, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_3 23-х річного віку, починаючи стягнення з 23 жовтня 2018 року.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновків про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , зміни оскаржуваного рішення суду в частині визначення розміру стягнутих аліментів та залишення без змін рішення місцевого суду в іншій частині.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року змінити, зменшити розмір стягнутих аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Марганець Дніпропетровської області, аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до 1/8 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно,на весь період його навчання, тобто до 30 червня 2020 року, без урахування часу канікул, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_3 23-х річного віку, починаючи стягнення з 23 жовтня 2018 року.

В решті рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 26 вересня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.