Справа №463/9415/19
Провадження №4-с/463/43/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Головатого Р.Я.

з участю секретаря судового засідання Граніч З.Ю.

представника заявника ОСОБА_1

державного виконавця Гольонка Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові скаргу ОСОБА_2 на рішення державного виконавця,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася в суд зі скаргою на рішення держаного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, просить скасувати: постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60261771 від 16.10.2019; постанову про арешт майна боржника ВП №60261882 від 16.10.2019; постанову про арешт майна боржника ВП №60261771 від 16.10.2019.

Скаргу мотивує тим, що 15.05.2013 Личаківським районним судом м.Львова видано виконавчі листи на примусове виконання рішення цього суду від 05.04.2013 про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» 72817,66 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на дату ухвалення рішення становить 582031,56 грн., заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати по справі.

В ході примусового виконання вказаного рішення суду виконавчий лист неодноразово пред`являвся до виконання та повертався стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Разом з тим, незважаючи на переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання у зв`язку з його неодноразовим зверненням до виконання, враховуючи останню дату повернення виконавчого листа, стягувачем виконавчий лист 09.10.2019 було пред`явлено до виконання з пропуском річного строку з дня повернення виконавчого листа, що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, тому вважає, що постанова державного виконавця від 16.10.2019 про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню, оскільки стягувачем пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Крім цього, на виконання умов договору позики було укладено іпотечний договір, предметом якого була квартира АДРЕСА_1 , яка була реалізована з прилюдних торгів, а тому заборгованість в сумі 582031,56 грн. не може бути стягнута, так як не відповідає реальному розміру заборгованості на момент відкриття провадження.

Оскільки у державного виконавця не було підстав для відкриття виконавчого провадження, тому вважає, що скасуванню підлягає і постанова останнього ВП №60261771 про арешт майна боржника.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 зазначила, що державним виконавцем проведено перерахунок розміру заборгованості. Разом з тим, вважає, що стягувачем пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, тому з цих підстав просить скаргу задовольнити.

Державний виконавець в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив. Пояснив, що стягувач пред`явив виконавчий лист до виконання в межах трирічного строку з дати повернення такого, що відповідає вимогам ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» з урахуванням перехідних положень цього Закону.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали скарги, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи 16.10.2019 державним виконавцем Личаківського ВДВС міста Львів ГТУЮ у Львівській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60261771 з примусового виконання виконавчого листа №2/463/887/13, виданого Личаківським районним судом м.Львова 15.05.213, про солідарне стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» 72817,66 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на дату ухвалення рішення становить 582031,56 грн., заборгованості за договірним зобов`язанням.

Вважаючи, що такі дії державного виконавця є неправомірними, ОСОБА_2 посилається на пропуск стягувачем строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, разом з тим, такі доводи спростовуються представленими державним виконавцем копіями матеріалів виконавчого провадження.

Так, як вбачається з виконавчого листа №2/463/887/13, виданого Личаківським районним судом м.Львова 15.05.2013, про солідарне стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» 72817,66 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на дату ухвалення рішення становить 582031,56 грн., заборгованості за договірним зобов`язанням, такий неодноразово пред`являвся до виконання та повертався стягувачу, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п.2 ст.47 або п.2 ст.37 в редакціях Закону України «Про виконавче провадження», чинних на час прийняття рішення державним виконавцем). При цьому, востаннє рішення про повернення виконавчого листа стягувачу приймалося державним виконавцем 20.12.2016.

Відповідно до ч.5 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно з ч.1, 4, 5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

При цьому, відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Із заяви стягувача ПАТ «Універсал Банк» від 17.09.2019 №234 про відкриття виконавчого провадження вбачається, що така зареєстрована в Личаківському ВДВС міста Львів ГТУЮ у Львівській області 08.10.2019, тобто з межах трирічного строку з дня попереднього повернення виконавчого документа.

З урахуванням наведеного, оскільки судом встановлено, що стягувачем пред`явлено виконавчий лист до виконання в межах строків, визначених ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.26 цього Закону для відмови у відкритті виконавчого провадження у державного виконавця не було, суд приходить до висновку, що відсутні і підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №60261771 від 16.10.2019.

Крім цього, оскільки вимоги скарги про скасування постанови про арешт майна боржника ВП №60261882 від 16.10.2019; постанови про арешт майна боржника ВП №60261771 від 16.10.2019 є похідними від вимоги про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що підстави для їх скасування також відсутні.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищенаведене, оскільки судом встановлено, що оскаржувані рішення були прийняті відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, тому в задоволенні скарги слід відмовити.

При цьому, суд вважає необґрунтованими посилання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на правову позицію, викладену у рішенні Верховного Суду України від 20.01.2016, оскільки така була сформована ще до набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження», прийнятого 02.06.2016.

Керуючись ст.447-452 ЦПК України, -

постановив:

в задоволенні скарги ОСОБА_2 на рішення державного виконавця відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду складена та підписана суддею 24.12.2019.

Суддя: Р.Я. Головатий