ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/475/19 Справа № 204/4420/17 Головуючий у першій інстанції: Токар Н.В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Інвест Фінанс", до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення пені,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 червня 2012 року по цивільній справі №412/4565/2012, що набрало законної сили 06 березня 2013 року, за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, позов задоволено повністю та стягнуто солідарно з відповідачів на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість в сумі 410717,16 грн., з яких: заборгованість за кредитним договором - 348245,91 гривень, заборгованість за відсотками - 62471,25 гривень. Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 липня 2012 року №412/4565/2012 сума заборгованості деталізована. Однак, відповідачі своїх зобов`язань з повернення позивачу суми боргу не виконали. Уточнивши позовні вимоги, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів пеню в сумі 115032,00 грн. на підставі Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань; стягнути з відповідачів судовий збір в рівних частках у сумі 1725,48 грн. Крім того, у якості правових підстав позову позивач посилається на норми кредитного договору та ст. 625 ЦК України.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року позов задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» пеню за кредитним договором №ML 301/281/2006 від 04.07.2006 року у сумі 57516,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» судовий збір у сумі 862,74 грн., з кожного. Зобов`язано Управління ДКСУ у Соборному районі м.Дніпра Дніпропетровської області повернути ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» сплачений судовий збір у сумі 4435,28 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 04 липня 2006 року між АКБ «Райффайзен Україна» та фізичною особою ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №ML-301/281/2006, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 74153,00 доларів США, що підтверджується валютним меморіальним ордером №58 від 04 липня 2006 року, під 11% річних (а.с. 6-9, 11-14 55-59 т.1). Вказаний кредит є споживчим; цільове використання кредиту купівля нерухомого майна.

Згідно п. 2 кредитного договору №ML-301/281/2006 від 04.07.2006 року, датою остаточного повернення кредиту є 04 липня 2021 року (а.с. 55 т.1).

У пункті 6 зазначеного вище кредитного договору погоджено, що інші істотні умови цього договору викладені в Частині №2, яка є невід`ємною частиною цього договору.

За змістом пункту 1.9.1 Частини №2 зазначеного вище договору, незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або третіми особами своїх боргових зобов`язань та інших зобов`язань за цим Договором та/або умов договору іпотеки, та/або договору поруки; при цьому, виконання боргових зобов`язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання відповідної вимоги.

Відповідно до п. 4.1.1 Частини №2 зазначеного вище договору, за порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов`язань за кожен день прострочки; зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум (а.с. 59 т.1).

04 липня 2006 року, між АКБ «Райффайзен Україна» та фізичною особою ОСОБА_2 було укладено договір поруки №SR-301/220/2006, за умовами якого остання прийняла на себе зобов`язання відповідати за належне виконання ОСОБА_1 зобов`язань по кредитному договору (а.с. 6-9, 11-14, 60-61 т.1).

Згідно з договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 18 березня 2011 року, ПАТ «ОТП Банк», відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за укладеним з ОСОБА_1 кредитним договором №ML-301/281/2006 від 04 липня 2006 року (а.с. 6-9, 11-14, 62-75 т.1).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 червня 2012 року у цивільній справі №412-4565-2012 позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково, солідарно стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факоринг Україна» суму боргу за кредитним договором від 04.07.2006 року в сумі 410717,16 грн., в решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3219,00 грн. (а.с. 6-9 т.1).

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 липня 2012 року №412/4565/2012 деталізована складові заборгованості, а саме стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму боргу за кредитним договором 301/281/2006 від 04 липня 2006 року у сумі 410717,16 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом 43585,22 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26 березня 2012 року (1 долар США = 7,99 гривень) становить 348245,91 гривень, заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 7818,68 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26 березня 2012 року (1 долар США = 7,99 гривень) становить 62471,25 грн. (а.с.10 т.1).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 червня 2012 року та додаткове рішення цього ж суду від 24 липня 2012 року залишено без змін.

В подальшому, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2013 року (провадження №22-ц/774/2369/13) апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 червня 2012 року змінено в частині стягнення з відповідачів судових витрат; стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 по 1609,50 грн. з кожного на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на повернення судових витрат; в іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с.11-14 т.1).

Судом апеляційної інстанції оглянуто вказану вище цивільну справу №412/4565/2012, ухвала від 15 жовтня 2012 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2013 року в касаційному порядку не оскаржувались та набрали законної сили.

Встановлено, що 05 вересня 2018 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (клієнт) та ТОВ Фінансова компанія "Інвест Фінанс" (фактор) укладено договір факторингу, відповідно до якого клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитним договором №ML-301/281/2006 від 04.07.2006 року, укладеними із ОСОБА_1 , в розмірі заборгованості по кредитному договору (а.с. 241-244, 245 т.1).

Згідно п. 1.3. договору факторингу від 05.09.2018 року, за цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржника належного виконання всіх зобов`язань за кредитним договором.

Протокольною ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25.06.2019 року залучено до участі у справі правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" - Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Інвест Фінанс" (а.с. 4-5 т.2).

Згідно змісту уточнених позовних вимог у даній справі, позивач розрахував суму пені в розмірі 115032,00 грн. за останній рік на суму заборгованості за кредитним договором №ML-301/281/2006від 04.07.2006 року (база нарахування пені: заборгованість за кредитним договором - 348245,91 гривень, заборгованість за відсотками в сумі - 62471,25 гривень, разом - 410717,16 гривень) (а.с. 49 т.1). Зі змісту представленого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що пеня в розмірі 115032,00 грн. нарахована за період з 22.07.2016 року по 21.07.2017 року (а.с. 96 т.1). Колегія наголошує, що зазначений розрахунок позивачем здійснено на підстави положень Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань.

У преамбулі Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань (з відповідними змінами та доповненнями) зазначено, що цей закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Конституційний Суд України у пункті 1 резолютивної частини рішення від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 вказав, що положення другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» з наступними змінами у взаємозв`язку з положеннями статей 1 і 3 цього Закону потрібно розуміти так, що обмеження пені у грошових зобов`язаннях подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, поширюється на правовідносини, суб`єктами яких є лише підприємства, установи та організації незалежно від форм власності і господарювання та фізичні особи-суб`єкти підприємницької діяльності (підприємці).

Виходячи з викладено, встановивши, що у спірних правовідносинах позичальником та його поручителем є фізичні особи, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з вказаних відповідачів пені за нормами Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, оскільки фізичні особи не є субєктами вказаного закону.

Крім того, статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 вказаної вище статті встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Тобто, зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати пені є додатковим до основного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що, звернувшись 06.04.2012 року з позовом (справа №412/4565/2012) до місцевого суду про стягнення заборгованості у зазначеній вище цивільній справі №412-4565-2012, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» фактично пред`явило вимогу про дострокове повернення кредиту у повному обсязі.

Таким чином, враховуючи зміст пункту 1.9.1 кредитного договору №ML-301/281/2006 від 04.07.2006 року щодо обов`язку виконання позичальником боргових зобов`язань протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання відповідної вимоги; встановивши отримання ОСОБА_1 копії позовної заяви у справі №412/4565/2012 07.05.2012 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення йому поштового відправлення, яке знаходиться на аркуші справи 47 справи №412/4565/2012, колегія приходить до висновку, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було змінено дату остаточного повернення кредиту на 07.06.2012 року.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам; встановивши, що строк виконання основного зобовязання змінений, за викладених вище обставин, на 07.06.2012 року, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення пені за період з 22.07.2016 року по 21.07.2017 року (а.с. 96), за умовами кредитного договору, за межами строку дії відповідного кредитного договору.

Позивачем не наведене обгрунтування підстав предявлення даного позову до поручителя за спливом шестимісячного строку з часу припинення основного зобовязання, тобто після 07.12.2012 року.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Посилання позивача на положення ст. 625 ЦК України не свідчить про наявність підстав для задоволення позову про стягнення пені, оскільки вказаною нормою не передбачено нарахування та стягнення пені. Інші вимоги на підставі ст. 625 ЦК України позивачем, згідно змісту позовної заяви, не заявлено.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, неправильно застосував матеріальний закон, що призвело до ухвалення незаконного та несправедливого рішення, яке підлягає скасуванню з ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Колегія наголошує, що позивач не позбавлений можливості звернення до суду, на захист своїх прав та законних інтересів, з іншим позовом, за інших підстав.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Інвест Фінанс", до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення пені відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді