Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1693/19 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія 23 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення сторін по справі в м.Житомирі апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплозабезпечення"

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 жовтня 2019 року

у цивільній справі №279/1693/19 за позовом Комунального підприємства "Теплозабезпечення" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання , -

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 року КП "Теплозабезпечення" звернулося до суду з позовом. Позивач зазначав, що він є надавачем послуг по теплопостачанню. Відповідач ОСОБА_1 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 , є власником вказаної квартири, яка знаходиться в житловому будинку, приєднаному до централізованої системи теплопостачання, тому являється абонентом Комунального підприємства теплозабезпечення, споживачем послуг з централізованого теплопостачання та використовує такі послуги фактично до цього часу.

Між КП «Теплозабезпечення» і відповідачем встановились фактичні договірні відносини з приводу надання житлово - комунальних послуг, однак відповідач вчасно не сплачує кошти за надані послуги і заборгованість згідно виписки з особового рахунку № НОМЕР_1 ( квартира АДРЕСА_1 , загальна площа 63,70 кв.м.) з листопада 2010 року по січень 2013 року складає 5103,99 грн. А тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості та 1921 гривень витрат по оплаті судового збору.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі КП "Теплозабезпечення", посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог. На думку апелянта, при ухваленні судового рішення судом першої інстанції не враховано, що питання про стягнення заборгованості за надані послуги розглядалося в наказному порядку, у зв`язку із чим Коростенським міськрайонним судом Житомирської області 04.13.2013 року було видано судовий наказ, який перебував на виконанні в Коростенському ВДВС до 2019 року.Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28.02.2019 року по справі № 279/780/13ц зазначений судовий наказ скасовано. А тому вважав, що строки позовної давності були перервані.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира приєднана до мережі централізованого теплопостачання, загальна площа квартири 63,70 кв.м.

Відповідачу було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , за яким обліковуються надані послуги з теплопостачання.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача з оплати наданих послуг із теплопостачання за період з листопада 2010 року по січень 2013 року складає 5103,99 грн.

04.03.2013 року по цивільній справі №279/780/13-ц за заявою Комунального підприємства "Теплозабезпечення" видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь заявника борг за послуги теплопостачання в сумі 5103,99 грн. та судові витрати в розмірі 114,70 грн.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомисрької області від 28.02.2019 року скасовано судовий наказ у справі №279/780/13-ц 13), виданий Коростенським міськрайонним судом 04.03.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Теплозабезпечення» боргу за послуги теплопостачання у розмірі 5103,99 гривень та судового збору у розмірі 176,20 гривень. (а.с. 13).

Звертаючись до суду із позовом, КП «Теплозабезпечення» зазначило, що ОСОБА_1 свої зобов`язання по оплаті за комунальні послуги не виконав, а тому зазначена сума заборгованості підлягає до стягнення. Позивач зазначав, що строки позовної давності були перервані.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги КП «Теплозабезпечення» є обгрунтованими, проте останній пропустив строки позовної давності.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом першим частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги.

Наведеними положеннями законів передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Суд першої дійшов до обґрунтованого висновку, що, оскільки послуги з теплопостачання надавались, відповідач ними фактично користувався, то вони підлягають стягненню.

Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року № 45, передбачено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 , п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг, тоді як на споживача покладається обов`язок своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Загальними умовами виконання зобов`язання, що встановлені ст. 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за надані послуги з теплопостачання за період з листопада 2010 року по січень 2013 року складає 5103,99 грн.

Зазначений розрахунок не спростований.

За таких обставин колегія суддів вбачає підстави для задоволення позову та стягнення заборгованості за надані комунальні послуги згідно розрахунку.

Застосовуючи строки позовної давності, суд першої інстанції не звернув уваги на наступне.

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України 2004року є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Оскільки позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу у березні 2013 року, а ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28.02.2019 року вказаний судовий наказ скасовано, то строк позовної давності не пропущений.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене із порушенням норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а тому підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про задоволення позову та стягнення суми боргу на користь позивача.

Крім того, судом апеляційної інстанції вирішується питання щодо відшкодування судових витрат в порядку положень ст. 141 ЦПК України. Суд стягує із відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1921 грн.

Керуючись ст.ст.259,268,367,368,370,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , іден. номер. НОМЕР_2 на користь Комунального підприємства «Теплозабезпечення» м.Коростень, код 318771157, р/р НОМЕР_3 , МФО 311647 в ТВБВ № 10005/029 заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з листопада 2010 року по січень 2013 року в сумі 5103 грн. ( п`ять тисяч сто три ) грн. 99 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , іден. номер. НОМЕР_2 на користь Комунального підприємства «Теплозабезпечення» м.Коростень, код 318771157, р/р НОМЕР_3 , МФО 311647 в ТВБВ № 10005/029 , судові витрати у розмірі 1921 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Головуючий Судді