Єдиний унікальний номер 236/2895/18 Номер провадження 22-ц/804/514/19
Категорія: 53 Номер провадження 22-ц/804/514/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії:

судді -доповідача: Новікової Г.В.,

суддів: Гапонова А.В., Будулуци М.С.

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Бахмуті апеляційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Краснолиманського міського суду від 27 листопада 2018 року (під головуванням судді Саржевської І.В.) у справі №236/2895/18 за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И В :

28 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 22.11.1994 року по 17 липня 2017 року він перебував в трудових відносинах з ПАТ «Укрзалізниця» в особі структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця».

З 02 серпня 2005 року він працював на посаді машиніста тепловоза виробничого підрозділу «Дебальцевське пасажирське локомотивне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».

17.07.2017 року він був звільнений із роботи у зв'язку зі скороченням штату за п. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу від 28.04.2017 року №645-Н3-1, виданого структурним підрозділом «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» з виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку та компенсацію за 29 днів відпустки.

При звільненні з ним не було проведено остаточного розрахунку. Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року в сумі 2919,82грн., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 8649,83грн., заробітну плату за час вимушеного простою в сумі 7013,06грн., вихідну допомогу при звільненні у зв'язку з скороченням штату працівників в сумі 9593,36грн., матеріальну допомогу в сумі 470,63грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 89539,14 грн., а всього 118 185,84грн.; зобов'язати відповідача утримати з цієї суми податок з доходів фізичних осіб та інші обов'язкові платежі.

Рішенням Краснолиманського міського суду від 27 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. З ПАТ "Українська залізниця" на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість з виплати заробітної плати (в тому числі: за час вимушеного простою, компенсацію за невикористані дні відпустки, вихідну допомогу) за березень - липень 2017 року в розмірі 22875,80грн.(без утримання із цієї суми передбачених законом податків та зборів). Вирішено питання щодо сплати судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ «Українська залізниця» просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог скасувати та відмовити в задоволенні позову.

Вказує, що відповідач не мав об'єктивної можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обов'язків та виконати свої професійні зобов'язання за трудовим договором. Не згодний з рішенням суду про те, що позивачем підтверджено наявність заборгованості з виплати заробітної плати за березень 2017 року - липень 2017 року в розмірі 22875,80грн.: березень - 2322,29грн, травень - 1343,62грн., червень - 1615,73грн., травень - 1343,62грн., червень - 1615,73грн., липень - 15961,41грн., оскільки виробничий підрозділ «Дебальцевське пасажирське локомотивне депо» входив до переліку виробничих підрозділів структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» та здійснював господарську діяльність на території окремих районів

Донецької області, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до рішення РНБО України від 15.03.2017 року «Про невідкладні заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України» припинено переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей шляхами залізничного і автомобільного сполучення.

На території Донецької та Луганської областей відсутній доступ до підприємств галузі, які насильницько захоплені, що сприяє загрозі життя уповноважених осіб при знаходженні на території виробничих підрозділів, які мають здійснювати організацію та контроль ведення господарської діяльності.

Регіональною філією «Донецька залізниця» до Лиманського відділення поліції Слов'янського ВП ГУ НП в Донецькій області була надіслана заява з приводу захоплення структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» представниками незаконних збройних формувань. На підставі даної заяви було порушено кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, відповідно до якої група озброєних осіб незаконно заволоділа печаткою відділу кадрів структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». Тому, відсутність документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, не дає підстав для підтвердження інформації щодо фактичного виконання робіт позивачем, що безпосередньо впливає на можливість проведення нарахувань.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 118 185,84грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст. 94 КЗпП України передбачено, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Отже, законом передбачено, що при звільненні працівник одержує від підприємства, установи, організації всі суми, зокрема й заробітну плату, одержати яку він має право з урахуванням встановленого належним чином розміру заробітної плати.

Судом першої інстанції встановлено, що з 1994 року ОСОБА_1 працював на різних

посадах в Локомотивному депо Родакове Донецької залізниці; 02.08.2005 року переведений на посаду машиніста тепловоза пункту зміни локомотивних бригад ст. Родакове цеху експлуатації «Дебальцевське пасажирське локомотивне депо» ДП "Донецька залізниця".

Згідно з наказом № 2/ОС від 11.07.2016року у зв'язку з реорганізацією державного підприємства "Донецька залізниця" продовжено дію трудового договору з ОСОБА_1 у виробничому підрозділі «Дебальцевське пасажирське локомотивне депо» структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ "Українська залізниця". Дані обставини підтверджуються копією трудової книжки та копіями відповідних наказів, наданих до матеріалів справи (а.с.11-14).

Наказом начальника структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» №236/ДНД від 17.03.2017 року встановлено початок простою з 20 березня 2017 року для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції (а.с. 15).

Наказом головного інженера виробничого підрозділу «Дебальцевське пасажирське локомотивне депо» встановлено початок простою з 20 березня 2017 року для всіх працівників (а.с.16).

Відповідно до наказу в.о. начальника регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» № 384-11 від 15.03.2017 року встановлено початок простою з 16.03.2017 року для всіх працівників апарату управління структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (а.с.18).

Наказом №8405/ДН-і від 10.07.2017 року ОСОБА_1 17.07.2017 року звільнено з роботи у зв'язку із скороченням штату працівників за п.1ст.40 КЗпП України з виплатою компенсації за 29 днів відпустки та виплатою вихідної допомоги (а.с.18).

Відповідно до розрахункових листів (табулеграм) за період з березня по липень 2017 року, зазначені наступні суми до виплати: березень - 2322,29 грн., квітень - 1632,75 грн., травень - 1343,62 грн., червень - 1615,73 грн., липень - 15961,41 (з урахуванням компенсації за невикористані дні відпустки у розмірі 8649,83 грн. та вихідної допомоги - 9593,36 грн.

З розрахунку заробітної плати за квітень 2017 року вбачається, що сума до оподаткування складає 2015,73 грн., до якої входить також і оплата простоїв (код 340) в сумі 2015,73 грн.

Також, з розрахункових листів вбачається, що відповідачем нараховано оплату за час простоїв, а саме: квітень - 2015,73 грн., травень - 1658,78 грн., червень - 1994,73 грн., липень - 1343,82 грн. (а.с.22-24).

На запит адвоката регіональною філією «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» зазначено, що згідно наявної інформації відрахування із зарплати ОСОБА_1 до ЄСВ в січні 2017 року склали 0,00 грн., за лютий 2017 року-997,19 грн., за березень 2017 року-704,00 грн.

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного Фонду України, розмір нарахованої заробітної плати позивачу(код 40150216) за березень 2017 року становить 2869,82 грн., за квітень-липень 2017 року дані відсутні (а.с.81-82).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб про доходи ОСОБА_1 ., сума виплаченого доходу(заробітна плата) за 1 квартал 2017 року становить 7402,52 гривень, сума утриманого податку- 1332,45 гривень, дані за 2-3 квартал 2017 року відсутні (а.с.83-84).

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 перебував з відповідачем у трудових відносинах, при звільненні в порушення положень ст.116 КЗпП України з ним не було проведено повного розрахунку, який підлягає стягненню з відповідача. Розмір стягнутої судом суми заборгованості позивачем не оспорюється.

Висновок суду підтверджується наданими позивачем розрахунковими листами (табулеграмами), наданими Пенсійним Фондом України індивідуальними відомостями про застраховану особу про виплату заробітної плати.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання відповідача на відсутність первинної документації, як на підставу для відмови у нарахуванні та виплаті позивачу заробітної плати, оскільки обов'язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік, тощо, покладено на працедавця, а не на працівника. Суд також прийняв до уваги індивідуальні відомості про

застраховану особу, з яких вбачається, що заробітна плата позивачеві за березень-липень 2017 року була виплачена частково лише за березень 2017 року.

Суд обґрунтовано визнав належними та допустимими доказами, надані позивачем розрахунки заборгованості заробітної плати, простоїв, вислуги років, та компенсацію за невикористану відпустку (табулеграми). Зазначені розрахунки нічим не спростовані.

Відповідачем не надано ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції доказів на спростування наданих позивачем доказів та на відсутність заборгованості перед позивачем.

Рішення суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, вимогам матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у відповідача первинної документації, що унеможливлює нарахування заробітної плати та інших виплат, не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки заробітна плата позивачеві була нарахована, частково виплачена, про що свідчать дані Пенсійного фонду та податкової інспекції. Статтею 30 Закону України «Про оплату праці» саме на роботодавця покладено обов'язок забезпечення достовірного обліку виконуваної роботи працівником та бухгалтерський облік витратна оплату праці у встановленому порядку.

Посилання на те, що відповідач не мав об'єктивної можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обов'язків, а тому відсутні підстави для виплати заробітної плати, не можуть бути прийнятими до уваги, так як спростовуються встановленими обставинами. Підприємство працювало в умовах АТО і до 2017 року повинно було передбачити всі можливі обставини, які б перешкодили подальшій діяльності структурних підрозділів, задля чого повинно було приймати всі заходи для того, щоб мати на території України всі первинні бухгалтерські документи для оплати праці працівників. Видавши наказ про оплату працівникам часу простою з березня 2017 року відповідач не приймав ніяких заходів для вирішення питання про звільнення працівників, їх звільнення було проведено лише в липні 2017 року.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 118185,84 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст.368,369, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Краснолиманського міського суду від 27 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: