Справа № 635/4091/18
Провадження № 2/635/897/2019
20 лютого 2019 року смт. Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
Головуючий суддя Назаренко О.В.
секретар судових засідань ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідно до укладеного договору №DNH4KP27970393 від 17 серпня 2006 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 2798,90 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк 12 місяців до 17.08.2007 року. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого Акціонерного Товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк».
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 вересня 2018 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Cправу розглянуто за відсутності сторін.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги, розглянути справу у його відсутності, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення по справі.
Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила.
Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом.
Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 17 серпня 2006 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №DNH4KP27970393, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2798,90 гривень на строк до 17 серпня 2007 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09% у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, а відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, сплачуючи, щомісячно позивачу у період сплати з «21» до «28» числа кожного місяця грошову суму (щомісячний платіж) в розмірі 266,60 грн. Кредит надається в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в зазначені даним договором строки.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, здійсненого позивачем, за відповідачем станом на 17 травня 2018 року були також нараховані штраф за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у розмірі 500 гривень фіксована частина та 2800,25 гривень - процентна складова.
Відповідно до положень ст.ст.526,530,610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Разом з тим, відповідно до матеріалів справи, штраф і пеня нараховані за одні і ті ж порушення, а тому суд вважає, що вимоги про стягнення з боржника одночасно штрафу й пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю.
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17.
За таких обставин, правові підстави до стягнення штрафу у вигляді 500 гривень фіксована частина та 2800,25 гривень - процентна складова, відсутні.
На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.
Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України.
Згідно платіжного доручень № BO909B1IWO від 29 травня 2018 року при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 гривень.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.12,81,141,247,263-265,280-283 ЦПК України, суд, -
позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «Приватбанк» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 1663,95 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).
В задоволенні позову в частині стягнення суми штрафу за кредитним договором №DNH4KP27970393від 17.08.2006 року в сумі 500 гривень (фіксована частина) та 2822,25 гривень - (процентна складова) - відмовити.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні касаційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області або до Харківського апеляційного суду.
На підставі ч. 4 ст. 268 ЦПК України повне рішення складено і підписано без його проголошення 20 лютого 2019 року.
Відомості, що не проголошуються:
відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП:НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 20 кв. 2.
Головуючий суддя: Назаренко О.В.