Провадження № 2/554/3416/2019
У Х В А Л А

27 грудня 2019 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі судді Гольник Л.В., за участю секретаря Бакулей А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Дубова Тетяна Володимирівна, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Носова Жанна Борисівна, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Набока Юлія Василівна про визнання договору дарування від 20.08.2018 року недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Одночасно позивач звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, а саме шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: на Ѕ частини житлового будинку та господарських споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та на Ѕ частини земельної ділянки площею 0,0744 га, кадастровий номер: :19:004:0255, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 .

Позивач мотивує заяву тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за життя належали ОСОБА_4 на праві особистої приватної власності. Позивач є єдиним спадкоємцем за померлим ОСОБА_4 . Вважає, що відчужувати та набувати право власності на Ѕ частину будинку а ні ОСОБА_2 , а ні ОСОБА_3 не мали.

За таких умов позивач вважає, що Ѕ частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також Ѕ частини земельної ділянки площею 0.0744 га, кадастровий номер: :19:004:0255, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , були набуті відповідачем ОСОБА_3 безпідставно.

Просить вжити заходи забезпечення позову, щоб запобігти порушенню його прав на час вирішення спору в суді, оскільки в разі задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду, і навпаки, невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання винесеного за результатами розгляду даного спору рішення Октябрського районного суду м. Полтави.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначено статтею 150 ЦПК України.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов необхідно забезпечити, оскільки між сторонами дійсно наявний спір і невжиття заходів забезпечення позову може істотно утруднити ефективний судовий захист, та таке забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Також суд не вбачає необхідності у застосуванні зустрічного забезпечення, оскільки позивач має зареєстроване місце проживання на території України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме на Ѕ частини житлового будинку та господарських споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) та на Ѕ частини земельної ділянки площею 0.0744 га, кадастровий номер: :19:004:0255, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 ).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави.

Оскарження ухвали про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Л.В.Гольник