РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року, місто Новоград-Волинський Житомирської області

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кравець І. А.

(Справа № 285/288/17, провадження у справі № 2/0285/28/19)

розглянув у судовому засідання в загальному порядку цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

В січні 2017 року до суду звернулось ТОВ «Кредитні ініціативи» до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з вищезазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з останніх в солідарному порядку на свою користь заборгованість у сумі 85 541,76 грн., а саме за кредитом 33 823,40 грн., за відсотками 30 949,89 грн. та пеня за рік 20 786,47 грн..

Позовна заява мотивована тим, що 03 липня 2006 року між Закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ЗАТ «Промінвестбанк») та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №336, відповідно до умов якого надано кредит у розмірі 50 000,00 грн. із зобов'язанням щомісячно погашати кредит та сплачувати нараховані відсотки, неустойку та інші передбачені платежі у сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та Додатком №1 до нього - графіком погашення кредиту.

На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором, між ЗАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_2 укладений договір поруки №20-1004/3-3 від 28.03.2012 року.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладений договір про відступлення прав вимоги.

Внаслідок укладення зазначеного договору відбулася заміна кредитора, а саме товариство набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 03 липня 2006 року № 336, позичальником за яким є ОСОБА_1.

Посилаючись на вказані обставини, а також те, відповідачі взяті на себе обовязки виконували не належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість, ТОВ «Кредитні ініціативи» просило позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідачки ОСОБА_1, ОСОБА_3, в судовому засіданні 22.08.2017 року позов визнав частково, а саме в частині основного боргу в розмірі 26470,40, 10770,46 грн. відсотків та 11400,63 грн. пені /т. 1 а.с.119/.

Крім того, ОСОБА_1 29.05.2017 року було подано заяву про застосування строків позовної давності /т.1 а.с.83/.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідачі та представник в судове засідання не зявились повторно, про причини неявки не повідомили, про місце і час слухання справи повідомлені у порядку та встановлені законом строки. Нових заперечень чи відзивів на позовну заяву не подавали.

Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного.

Встановлено, що 03 липня 2006 року було укладено кредитний договір №336 між ЗАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_4 відповідно до якого банк надав останній кошти в сумі 50 000 грн. виконавши свої зобов'язання за кредитним договором, а відповідачка відповідно до вказаного кредитного договору прийняла на себе зобовязання виконувати умови цього договору (т.1 а.с.7-14).

Згідно умов договору, а саме п.п.5.2 відповідачка ОСОБА_4 взяла на себе зобовязання здійснювати погашення кредитних коштів та відсотків за користування кредитними коштами щомісячними платежами відповідно до графіку погашення кредиту та інших платежів. Однак ці умови відповідач ОСОБА_4 виконувала неналежним чином і на день звернення позивачем до суду, у неї виникла заборгованість за кредитом.

Також встановлено, що 17 грудня 2012 року між ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладений договір про відступлення прав вимоги.

На підставі зазначеного договору відбулася заміна кредитора, а саме товариство набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 03 липня 2006 року № 336, позичальником за яким є ОСОБА_1 /т.1 а.с.33-57/.

Заборгованість за кредитом до цього часу не погашена, тому позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов таких висновків:

Між сторонами в справі виникли та існують правовідносини щодо виконання цивільно правових угод, а саме кредитного договору.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Статтею 549 ЦК України визначено поняття неустойки, так частиною третьою вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окреме.

Статтею 1054 ЦК України визначається поняття кредитного договору, так зокрема частиною першою вказаної статті передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах , встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

У встановлений договором та законом термін, відповідачка ОСОБА_1 взяті на себе зобовязання не виконали, заходів направлених на погашення кредиту, відсотків не приймала. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом, останній платіж, що було здійснено відповідачкою ОСОБА_1 відбувся 27.11.2013 року в розмір 2000 грн. /т.1 а.с.113/. Інших доказів про здійснення відповідачкою платежів на виконання договору, матеріали справи не містять.

Таким чином, безпідставне невиконання відповідачкою своїх договірних зобовязань, порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит.

Проте, суд звертає увагу на те, що кредитний договір припинив свою дію 02.07.2016 року, але, як вбачається з розрахунку заборгованості, позивач продовжив нараховувати відсотки після припинення договору до 31.12.2016 р.. Таким чином, враховуючи, що оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилися після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит), суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення нарахованих відсотків за період з 02.07.2016 р. по 31.12.2016 р. задоволенню не підлягає, а саме в розмірі 4250,87 грн..

Також встановлено, що 28.03.2012 р. в забезпечення виконання умов кредитного договору було укладено договір поруки між відповідачкою ОСОБА_2 та ЗАТ «Промінвестбанк» №20-1004/3-3 (т. 1 а.с.28).

Відповідно до п.п.2.1, 2.2. договору поруки ОСОБА_2 поручалася перед банком в тому, що у разі невиконання Позичальником умов основного зобовязання в строк, вони несуть солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобовязань. Як видно із листів, ОСОБА_1 та поручитель ОСОБА_2 попереджалися про необхідність погашення боргу т.1 а.с.58/.

а договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Встановлено, що кінцевим терміном виконання зобовязань по кредитному договору є 01 липня 2016 року, а позивач звернувся з письмовою вимогою до поручителя 11 січня 2017 року та з даним позовом 16.01.2017 р., а саме понад шість місяців /т.1. а.с.59, 62/.

Таким чином, враховуючи те, що оскільки з дня настання вимоги до поручителя ОСОБА_2, а саме 01.07.2016 року, позивач у встановлені ст. 559 ЦК України строк, вимоги не предявив, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з відповідачки ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

Заява позивачки ОСОБА_1 щодо застосування до даних правовідносин строків позовної давності судом до уваги не приймається, оскільки строк позовної давності між сторонами кредитного договору узгоджено в п.6.7. та встановлено тривалістю 10 років. (ч. 1 ст. 259 ЦК України)

Отже, враховуючи викладене, а також те, що рішення повинно бути не тільки законним, але і справедливим, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягує з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 81 289,89 грн., із них: заборгованість по кредиту 33 823,40 грн., заборгованість по відсоткам 26 699,02 грн., пеня 20 768,47 грн..

Також наявні підстави згідно ст. 141 ЦПК України для стягнення із відповідача понесених позивачем судових витрат, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог у розмірі 1600 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 10, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНКОПП НОМЕР_1, вул. Черняхівського, п/б14, м. Новограда-Волинського, Житомирської області) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (04080 м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 21, , р/р 2001 в ПАТ «Альфа-Банк» МФО300346) заборгованість в сумі 81 289 (вісімдесят одна тисяча двісті вісімдесят девять) грн. 89 коп., із них: заборгованість по кредиту 33 823,40 грн., заборгованість по відсоткам 26 699,02 грн., пеня 20 768,47 грн.

У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 в частині стягнення 4250,87 грн. заборгованості по відсоткам відмовити.

У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНКОПП НОМЕР_2, вул. Шевченка, 62 гуртожиток, м. Житомир) про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНКОПП НОМЕР_1, вул. Черняхівського, п/б14, м. Новограда-Волинського, Житомирської області) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (04080 м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 21, , р/р 2001 в ПАТ «Альфа-Банк» МФО300346) документально підтверджені судові витрати у розмірі 1600 грн. 00 коп..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду з врахування п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України (від 03.10.2017 року)

Повне судове рішення складено 18.02.2019 року.

Головуючий