ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-4318/09 Номер провадження 22-ц/814/2871/19Головуючий у 1-й інстанції Литвиненко І.Ю. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондаревської С.М.,

суддів: Кривчун Т.О., Хіль Л.М.

секретар: Зеленська О.І.

за участі представника особи, яка подала апеляційну скаргу адвоката Панченко О.О.

представника відповідача Каспіра О.М.

представника третьої особи Тукала В.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участь у справі ОСОБА_1

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 17 липня 2009 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтор", третя особа Приватне підприємство "Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" про визнання договору дійсним та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Інтор» про визнання договору дійсним та визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що між ним та ТОВ «Інтор» 25 листопада 2008 року було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого відповідач передає у його власність нежитлове приміщення, що знаходиться у цокольному поверсі житлового будинку літ. «А-9» по АДРЕСА_1 та складається з: нежитлового приміщення ХVI пл. 57,1 кв.м., нежитлового приміщення ХІХа пл. 16,3 кв.м (загальною площею 73,4 кв.м), в загальному користуванні коридор ХVIа пл. 9,9 кв.м.

Відповідно до даного договору, загальну договірну вартість нерухомого майна у розмірі 271 586 грн., в тому числі і ПДВ, він повністю перерахував (оплатив) відповідачеві до підписання договору купівлі-продажу. Своїм підписом під вказаним Договором відпо-відач підтвердив факт повного розрахунку за продане нежитлове приміщення і відсутність до нього (позивача) будь-яких претензій майнового характеру.

25 листопада 2008 року сторонами було підписано акт прийому передачі майна відповідно до якого відповідач передав, а він прийняв нежитлове приміщення, що знаходиться у цокольному поверсі житлового будинку літ. «А-9» по АДРЕСА_1 та складається з: нежитлового приміщення ХVI пл. 57,1 кв.м, нежитлового при-міщення ХІХа пл. 16,3 кв.м (загальною площею 73,4 кв.м), як на самостійний об`єкт права власності, що складає 1(одиницю), у загальному користуванні коридор ХVIа пл. 9,9 кв. м.

Вищевикладене свідчить про те, що ними було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору і відбулось повне виконання договору, але у зв`язку з відсутністю нотаріаль-ного посвідчення договору він не може набути права власності на придбане нерухоме майно.

У зв`язку з неможливістю проведення державної реєстрації права власності на придбане нежитлове приміщення без нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, він звернувся до відповідача з листом від 01 грудня 2008 року з проханням провести нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу від 25 листопада 2008 року.

Листом №05-12/08 від 05 грудня 2008 року відповідач повідомив, що не вбачає доцільності щодо проведення нотаріального посвідчення даного договору, оскільки зі своєї сторони він виконав передбачені договором умови і передав йому нежитлове приміщення, що знаходиться у цокольному поверсі житлового будинку літ. «А-9» по АДРЕСА_1 та складається з: нежитлового приміщення ХVI пл. 57,1 кв. м, нежитлового примі-щення ХІХа пл. 16,3 кв.м (загальною площею 73,4 кв.м), як на самостійний об`єкт права власності, що складає 1 (одиницю), у загальному користуванні коридор ХVIа пл. 9,9 кв.м.

У зв`язку з цим вони звернулися до Третейського суду при Асоціації підприємств альтернативної енергетики «Альтернатива».

12 січня 2009 року Третейським судом при Асоціації підприємств альтернативної енергетики «Альтернатива» було ухвалено рішення по справі №2-01 2009 року про визнання договору купівлі-продажу від 25 листопада 2008 року дійсним та визнання права власності на нерухоме майно.

26 січня 2009 року Октябрський районний суд м. Полтави виніс ухвалу по справі №6-55/09 про видачу виконавчого документа на здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно та видав виконавчий лист від 26 січня 2009 року.

Станом на 29 квітня 2009 року вказане рішення Третейського суду при асоціації підприємств альтернативної енергетики «Альтернатива» від 12 січня 2009 року не виконано.

05 березня 2009 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» №1076VI, який набрав чинності 31 березня 2009 року.

Таким чином зазначав, що станом на 29 квітня 2009 року він позбавлений можливості провести державну реєстрацію нерухомості відповідно до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 28 січня 2003 року №6/5.

З наведених підстав, просив визнати договір купівлі-продажу від 25 листопада 2008 року, укладений між ним та відповідачем дійсним та укладеним, відповідно до якого він, ОСОБА_2 , набуває право власності на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення, що знаходиться у цокольному поверсі житлового будинку літ. «А-9» по АДРЕСА_1 , та складається з: нежитлового приміщення ХVI пл. 57,1 кв. м, нежитлового приміщення ХІХа пл. 16,3 кв. м (загальною площею 73,4 кв.м), як на самостійний об`єкт права власності, що складає 1 (одиницю), у загальному користуванні коридор ХVIа пл. 9,9 кв.м.

Визнати за ним ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення, що знаходиться у цокольному поверсі житлового будинку літ. «А-9» по АДРЕСА_1 та складається з: нежитлового приміщення ХVI пл. 57,1 кв.м., нежитлове приміщення ХІХа пл. 16,3 кв.м (загальною площею 73,4 кв.м), як на самостійний об`єкт права власності, що складає 1 (одиницю), у загальному користуванні коридор ХVIа пл. 9,9 кв.м.

В забезпечення доказів просив доручити ПП «Полтавське бюро технічної інвентари-зації «Інвентаризатор» розрахувати ідеальну частку, яку складало нежитлове приміщення, що знаходиться у цокольному поверсі житлового будинку літ. «А-9» по АДРЕСА_1 та складається з: нежитлового приміщення ХVI пл. 57,1 кв.м., нежитлового приміщення ХІХа пл. 16,3 кв.м (загальною площею 73,4 кв.м), як на самостійний об`єкт права власності, що складає 1 (одиницю), у загальному користуванні коридор ХVIа пл. 9,9 кв.м. і були продані йому ОСОБА_2 від всього об`єкта нерухомості, яке належить ТОВ «Інтор» і знаходиться в цокольному поверсі житлового будинку літера «А9» по АДРЕСА_1 та надати довідку з вказаним розрахунком.

В судовому засіданні представник відповідача надав суду письмовий текст мирової угоди та заяву сторін про затвердження мирової угоди та просив її визнати.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 17 липня 2009 року визнано мирову угоду, укладену сторонами 17 липня 2009 року, за умовами якої: Товариство з обме-женою відповідальністю «Інтор» визнає за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення, яке знаходиться у цокольному поверсі житлового будинку літ. «А-9» по АДРЕСА_1 та складається з: нежитлового приміщення ХVI пл. 57,1 кв.м, нежитлового приміщення ХІХа пл. 16,3 кв.м (загальною площею 73,4 кв.м), як самостійний об`єкт права власності, що становить 27/100, у загальному користуванні коридор ХVIа пл. 9,9 кв.м та зобов`язується не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні нерухомим майном.

Зі свого боку ОСОБА_2 сплатив Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтор» грошову компенсацію у сумі 1 000 грн.

Провадження у справі закрито.

З даною ухвалою не погодилась особа, яка не брала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права , ОСОБА_1 та оскаржила її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі вказувала, що фактично з червня місяця 2007 року вона стала власницею квартири АДРЕСА_2 .

05 липня 2018 року вона звернулася до правління ОСББ «Полтава-Ляхова,12а» з заявою про те, що для обслуговування квартири їй потрібні допоміжні підвальні приміщення, які перебувають у володінні та віданні об`єднання співвласників багатоквар-тирного будинку «Полтава-Ляхова,12а». Однак їй було відмовлено, з посиланням на те, що підвальні приміщення вказаного будинку у володінні ОСББ «Полтава-Ляхова,12а» не знаходять ся.

У вересні 2019 року їй стало відомо про існування рішення третейського суду у справі №2-01 2009 від 12 січня 2009 року та мирової угоди від 17 липня 2009 року.

Вказувала, що на даний час підвальні приміщення відчужені незаконно на користь осіб, які не є власниками житлових приміщень у житловому будинку за вищевказаною адресою. Вважає, що мирова угода від 17 липня 2009 року укладена ОСОБА_2 з ТОВ «Інтор» без достатньої правової підстави, тому просила ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 17 липня 2009 року у справі №2-4318/098, якою визнано вказану мирову угоду скасувати, вирішити питання судових витрат.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 свій відзив подало Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтор», в якому вказувало, що ОСОБА_2 , а потім і ОСОБА_3 добросовісно набуто право власності на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 та сплачено обумовлені кошти, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу районного суду залишити без змін.

Також, на апеляційну скаргу ОСОБА_1 своє пояснення до апеляційного суду надало Приватне підприємство ПБТІ «Інвентаризатор», у якому вказувало, що рішення суду про визнання права власності від 17 липня 2009 року набрало чинності і було перевірено при державній реєстрації права та на підставі нього виникло право власності.

Окрім цього, передумовою до подання позову були дії між позивачем та відповідачем щодо укладення угоди 25 листопада 2008 року, предметом якої була купівля-продаж нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення, що знаходиться у цокольному поверсі житлового будинку літ. «А-9» за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене нежитлове приміщення належало і було зареєстроване у складі нерухомого майна продавця.

Окрім того вказувало, що вимоги апеляційної скарги не можуть стосуватися приміщень площею 73,4 кв.м, оскільки вони знаходяться не в підвальному, а в цокольному поверсі, не являються об`єктом спільної сумісної власності і повинні бути самостійним об`єктом права.

З наведених підстав просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу районного суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились у судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, приходить висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, право апеляційного оскарження судового рішення мають також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Зазначені особи можуть подати апеляційну скаргу, якщо оскаржуваним рішенням суду безпосередньо вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, тобто безпосередньо встановлено, змінено або припинено права або обов`язки цих осіб.

Судом встановлено, підтверджується наявними доказами, що ОСОБА_2 та ТОВ «Інтор» 25 листопада 2008 року укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого відповідач передає у власність ОСОБА_2 нежитлове приміщення, що знаходиться у цокольному поверсі житлового будинку літ. «А-9» по АДРЕСА_1 та складається з: нежитлового приміщення ХVI пл. 57,1 кв.м., нежитлового приміщення ХІХа пл. 16,3 кв.м (загальною площею 73,4 кв.м), в загальному користуванні коридор ХVIа пл. 9,9 кв.м.

При відчуженні нежитлового приміщення ОСОБА_2 , ТОВ «Інтор» на законних підставах було власником нежитлового приміщення, а саме приміщення А-9: площа забудови 306,3 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

30 липня 2007 року Третейським судом при Асоціації підприємств альтернативної енергетики «Альтернатива» прийнято в межах його компетенції рішення про визнання права власності за ТОВ «Інтор» на об`єкт нерухомого майна, нежитлове приміщення, а саме: приміщення А-9: площа 306,3 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому рішенням встановлено, що ТОВ «Інтор» здійснив інвестування будівництва вказаного нежитлового приміщення.

15 серпня 2007 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави постановлено видати виконавчий документ на реєстрацію права власності за ТОВ «Інтор» нежитлового приміщення, а саме: приміщення А-9: площа 306,3 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 А та було видано виконавчий лист.

На підставі вищезазначених документів, 04 жовтня 20017 року ТОВ «Інтор» зареєструвало право власності на нерухоме майно, у формі приватної власності , як окрему одиницю.

Приміщення за адресою АДРЕСА_1 , що належить ТОВ «Інтор» на праві власності і та частина приміщення, право власності на яку було набуте ОСОБА_2 , не є допоміжними нежитловими підвальними приміщеннями і не є предметом спіль-ної сумісної власносності.

Тому при відчуженні вказаного нежитлового приміщення ТОВ «Інтор» не порушувало права чи законні інтереси інших осіб, в тому числі і особи, яка подала апеляційну скаргу, відповідно позовна заява ОСОБА_2 до ТОВ «Інтор» не стосувалася права власників квартир в житловому будинку, в якому розташоване вказане нежитлове приміщення.

Згідно правової позиції Верховного Суду, наведеної в постанові від 11 липня 2018 року у справі №911/2635/17, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Верховний Суд наголошує на тому, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка не брала участі у даній справі в суді першої інстанції, встановлено, що оскаржуваним нею судовим рішенням питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, апеляційне провадження згідно п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 367, п. 3 ч. 1 ст. 362, ст. ст. 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 17 липня 2009 рокуу справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтор", третя особа Приватне підприємство "Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" про визнання договору дійсним та визнання права власності закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Бондаревська С.М.

Судді: Кривчун Т.О.

Хіль Л.М.