Справа № 463/711/19 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/811/1486/19 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року м.Львів

Справа №463/711/19

Провадження № 22ц/811/1486/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: Федькович Т. ОСОБА_1 .

розглянув апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова, постановлену у м. Львові 13 березня 2019 року (суддя Шеремета Г.І.)

у справі

за скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на дії державного виконавця,-

встановив:

^

ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 звернулася з цією скаргою. Просила визнати незаконним повернення Личаківським відділом державної виконавчої служби м. Львів, Головного територіального управляння юстиції у Львівській областівиконавчого листа, виданого Личаківським районним судом м.Львова 6 грудня 2018 року на виконання рішення цього суду від 30 листопада 2018 року про видачу обмежувального припису ОСОБА_4 , без прийняття до виконання; зобов`язання Личаківського відділу державної виконавчої службим.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області прийняти до виконання виконавчий лист та забезпечити виконання рішення суду відповідно до закону. В обґрунтування скарги посилається на те, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 30 листопада 2018 року задоволено заяву ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису. Видано обмежувальний припис, яким заборонено Лазару О.П., протягом шести місяців: перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 ; наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання та місця праці постраждалої особи ОСОБА_2 ЛЗШ №82 за адресою: АДРЕСА_2 ; вести телефонні переговори з постраждалою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 6 місяців. Вказує, що оскільки рішення суду ОСОБА_4 в добровільному порядку не виконувалось, то для його примусового виконання було видано виконавчий лист, який ОСОБА_2 скеровано для виконання до Личаківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управляння юстиції у Львівській області. Повідомленням державного виконавця від 31 січня 2019 року виконавчий лист №463/6690/18, виданий 6 грудня 2018 року Личаківським районним судом м.Львова, на виконання рішення Личаківського районного суду м.Львова від 30 листопада 2018 року повернуто стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з тим, що органи виконавчої служби не є суб`єктом, на який покладається обов`язок виконувати обмежувальний припис. Вважає дії державного виконавця по поверненню виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання незаконними та такими, що порушують права та інтереси стягувача. Просить скаргу задовольнити.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 13 березня 2019 року відмовлено у задоволенні скарги.

Ухвалу суду оскаржує представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 . В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального права. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення скарги, посилаючись на її доводи. Стверджує, що дії державного виконавця по поверненню виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання незаконними та такими, що порушують права та інтереси ОСОБА_2 .

Заслухавши суддю-доповідача, представника Федькович Г.В., перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції посилався на те, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» органи виконавчої служби не є суб`єктом, на який покладається обов`язок виконувати обмежувальний припис.

Повідомленням державного виконавця від 31 січня 2019 року виконавчий лист №463/6690/18, виданий 6 грудня 2018 року Личаківським районним судом м.Львова на виконання рішення цього суду від 30 листопада 2018 року, повернуто стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з тим, що органи виконавчої служби не є суб`єктом, на який покладається обов`язок виконувати обмежувальний припис.

У ст. 6 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» зазначено вичерпний перелік суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству. У відповідності до положень ч.1 вказаної статті, суб`єктами, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, є: 1) спеціально уповноважені органи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; 2) інші органи та установи, на які покладаються функції із здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; 3) загальні та спеціалізовані служби підтримки постраждалих осіб; 4) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах.

Аналіз положень вказаної статті свідчить про те, що органи виконавчої служби не є суб`єктом, що здійснює заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, а відтак не є суб`єктом, уповноваженим на виконання обмежувального припису.

Колегія суддів не погоджується з такими мотивами, виходячи з наступного.

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 30 листопада 2018 року задоволено заяву ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису. Видано обмежувальний припис, яким заборонено ОСОБА_5 О.П. протягом 6 місяців перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_2 ; наближатися на відстань менше 300 метрів до місця її проживання та місця праці; вести телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 6 місяців.

Для примусового виконання рішення суду 30 листопада 2018 року видано виконавчий лист, який ОСОБА_2 скерувала для виконання до Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управляння юстиції у Львівській області.

Повідомленням державного виконавця від 31 січня 2019 року виконавчий лист від 6 грудня 2018 року Личаківським районним судом м.Львова на виконання рішення суду від 30 листопада 2018 року повернуто стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з тим, що органи виконавчої служби не є суб`єктом, на який покладається ообов`язок виконувати обмежувальний припис.

31 січня 2019 року ОСОБА_2 отримала повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

З такого повідомлення вбачається, що виконавчий лист повертається без прийняття до виконання на підставі того, що органи державної виконавчої служби не є суб`єктом, на який покладається виконання обмежувальних приписів відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

ОСОБА_4 не виконує рішення суду від 30 листопада 2018 року, чим порушуються права ОСОБА_2 гарантовані законом.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд та ефективний судовий розгляд.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Є встановленим, що ОСОБА_2 пред`явила до примусового виконання виконавчий лист, виданий судом. Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист є виконавчим документом, який підлягає виконанню органами державної виконавчої служби. Зазначений виконавчий документ не визнаний таким, що не підлягає виконанню.

У задоволенні вимоги скарги щодо зобов`язання Личаківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області прийняти до виконання виконавчий лист, виданий Личаківським районним судом м. Львова 6 грудня 2018 року на виконання рішення цього суду від 30 листопада 2018 року та забезпечити виконання рішення суду відповідно до закону належить відмовити, оскільки термін встановленого судом обмежувального припису пройшов. Представник ОСОБА_6 . зазначену вимогу в апеляційному суді не підтримала.

З урахуванням встановленого, колегія суддів приходить до висновку про скасування оскаржуваної ухвали та прийняття нового рішення про часткове задоволення скарги.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 388-391, 447, 451 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 13 березня 2019 року скасувати та прийняти нове рішення.

Скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати дії головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів, Головного територіального управляння юстиції у Львівській області Онисько С.В. в частині повернення виконавчого листа, виданого Личаківським районним судом м. Львова 6 грудня 2018 року на виконання рішення цього суду від 30 листопада 2018 року про видачу обмежувального припису ОСОБА_4 без прийняття до виконання,- неправомірними.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 24 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді