Провадження № 22-ц/4808/1639/19
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Девляшевського В.А., Фединяка В.Д.,

з участю секретаря Капущак С.В.,

сторін ОСОБА_1 та його представника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Шавьолкіна М.Є., на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2019 року під головуванням судді Татарінової О.А. у м. Івано-Франківськ

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою, яку мотивував тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 18 жовтня 2016 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 05.03.2017 у розмірі 63 716 швейцарських франки 13 сантимів та 23 753,68 грн та 1 218 грн судового збору.

На виконання вказаного рішення суду видано виконавчі листи, які банком пред`явлено до примусового виконання.

Між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» 26.06.2019 укладено договір факторингу №26/06/7/2019, за яким АТ «УкрСиббанк» передало ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» право вимоги за вказаним кредитним договором та за всіма договорами забезпечення.

Між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» та ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги № 26-06/ФК-19 від 26.06.2019, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» передало ОСОБА_1 право вимоги за кредитним договором № 0 від 05.03.2007 та за всіма договорами забезпечення.

За таких обставин, заявник просив замінити стягувача - ПАТ «Укрсиббанк» на його правонаступника ОСОБА_1 у виконавчих провадженнях з примусового виконання виконавчих листів виданих на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 18 жовтня 2016 року.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 04 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ОСОБА_1 у виконавчих провадженнях з примусового виконання виконавчих листів виданих на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.10.2016 у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо солідарного стягнення з відповідачів на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитом у розмірі 63 716 швейцарських франків 13 сантимів та 23 753,68 грн та 1 218 грн судового збору.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Шавьолкіна М.Є., подав апеляційну скаргу. У скарзі зазначається, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального права та неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до норм чинного законодавства фізична особа не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ.

За таких обставин вважає, що укладений договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від банку фізичній особі ОСОБА_1 є недійсним, оскільки останній не може надавати фінансові послуги, в тому числі у формі факторингу.

Апелянту також відомо, що ОСОБА_4 до Шевченківського районного суду м. Києва подано позовну заяву про визнання договору відступлення права вимоги № 2-06/ФК019 від 26.06.2019 недійсним та у даній справі призначено склад суду.

Тому вважає, що оскаржувану ухвалу слід скасувати з вищеназваних мотивів.

У засідання апеляційного суду представник ОСОБА_2 адвокат Шавьолкіна М.Є. не з`явилась, хоча про день, місце та час розгляду справи судом повідомлялися належним чином.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи є їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду апеляційної скарги апеляційним судом по суті.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника, які проти доводів апеляційної скарги заперечили, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.10.2016 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 05.03.2017 на загальну суму 63 716 швейцарських франків 13 сантимів та 23 753,68 грн та судовий збір 1 218 грн.

Між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» 26.06.2019 укладено договір факторингу № 26/06/7/2019, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» набуло право нового кредитора за кредитним договором № 0 від 05.03.2007.

Відповідно до акту приймання-передачі прав вимоги від 26.06.2019 АТ «УкрСиббанк» передав ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» договір кредиту № 0 від 05.03.2007 року, договір поруки № 0/П від 05.03.2007 року, договір поруки № 246544 від 11.05.2011 року, договір іпотеки Б/Н (реєстровий номер 224) від 06.03.2007.

Між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» та ОСОБА_1 26.06.2019 укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого, ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» відступив право вимоги ОСОБА_1 до позичальників.

Згідно з умовами вказаного договору ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» передає, а ОСОБА_1 приймає право вимоги за договором про надання споживчого кредиту, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , кредитором за яким є ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» на підставі договору факторингу № 26/06/7/2019 від 26.06.2019.

Згідно з актом прийому передачі права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» передає, а ОСОБА_1 приймає, в обсязі та на умовах, визначених договором, права вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 05.03.2007 укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 та за усіма договорами забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.

Як вбачається з встановлених судом обставин, з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.

Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що у суду першої інстанції не було підстав для висновку про заміну стягувача у виконавчих провадженнях з вищенаведених підстав.

Апеляційний суд приходить до переконання, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, тому вона підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2019 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: В.А. Девляшевський

В.Д. Фединяк