Постанова

Іменем України

13 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 532/693/15-ц

провадження № 61-8166св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

відповідачі: ОСОБА_7, Світлогірська сільська рада Кобеляцького району, відділ Державного земельного агентства в Кобеляцькому районі Полтавської області,

треті особи: Полтавська регіональна філія державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», Приватне підприємство «Архі-Терра», ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_9 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 08 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Пікуля В. П., Бутенко С. Б., Гальонкіна С. А.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2012 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_7, Світлогірської сільської ради Кобеляцького району, відділу Державного земельного агентства в Кобеляцькому районі Полтавської області, треті особи: Полтавська регіональна філія державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», Приватне підприємство «Архі-Терра», ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки.

Позов мотивовано тим, що відповідно до державного акта на земельну ділянку від 20 грудня 2003 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Світлогірської сільської ради від 14 грудня 1999 року № 201, у приватну власність ОСОБА_11 передано земельну ділянку, площею 0,25 га, розташовану у с. Кишеньки Кобеляцького району Полтавської області. Після смерті ОСОБА_11, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 року, позивачі успадкували цю земельну ділянку, отримавши відповідні свідоцтва про право на спадщину. Звернувшись до землевпорядної організації для виготовлення землевпорядної документації, позивачі дізнались, що згідно даних збірного кадастрового плану розташування земельних ділянок в с. Кишеньки на території Світлогірської сільської ради Кобеляцького району існує перетин успадкованої позивачами земельної ділянки з суміжними земельними ділянками ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_13

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_5 просили визнати недійсними: державний акт на право власності на земельну ділянку від 20 листопада 2007 року, виданий на ім'я ОСОБА_7; державний акт на право власності на земельну ділянку від 20 листопада 2007 року, виданий на ім'я ОСОБА_12; державний акт на право власності на земельну ділянку від 20 листопада 2007 року, виданий на ім'я ОСОБА_13

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 06 лютого 2014 року, позов ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_5 задоволено. Визнано недійсними: державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована за адресою: с. Кишеньки, Кобеляцький район, Полтавська область, кадастровий номер НОМЕР_1 від 20 листопада 2007 року серії НОМЕР_2, виданий на ім'я ОСОБА_7, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 35; державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована за адресою: с. Кишеньки, Кобеляцький район, Полтавська область, кадастровий номер НОМЕР_3 від 20 листопада 2007 року серії НОМЕР_4, виданий на ім'я ОСОБА_12, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 36; державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована за адресою: с. Кишеньки, Кобеляцький район, Полтавська область, кадастровий номер НОМЕР_5, від 20 листопада 2007 року серії НОМЕР_6 виданий на ім'я ОСОБА_13, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 39. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 грудня 2015 року заява представників ОСОБА_12 та ОСОБА_7 - ОСОБА_14 та ОСОБА_15, про перегляд рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами задоволено. Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 грудня 2013 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 11 лютого 2016 року рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_5 задоволено. Визнано недійсними: державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована за адресою: с. Кишеньки, Кобеляцький район, Полтавська область, кадастровий номер НОМЕР_1, серії НОМЕР_2 від 20 листопада 2007 року, виданий на ім'я ОСОБА_7, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 35; державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована за адресою: с. Кишеньки, Кобеляцький район, Полтавська область, кадастровий номер НОМЕР_3, серії НОМЕР_4 від 20 листопада 2007 року, виданий на ім'я ОСОБА_12, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 36; державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована за адресою: с. Кишеньки, Кобеляцький район, Полтавська область, кадастровий номер НОМЕР_5, серії НОМЕР_6 від 20 листопада 2007 року, виданий на ім'я ОСОБА_13, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 39. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У грудні 2016 року ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Полтавської області від 11 лютого 2016 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 16 березня 2017 року заяву ОСОБА_9 про перегляд у зв'язку із нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Полтавської області від 11 лютого 2016 року задоволено. Рішення апеляційного суду Полтавської області від 11 лютого 2016 року скасовано. Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 грудня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 липня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 16 березня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 16 березня 2017 року, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 липня 2017 року виходила із того, що апеляційним судом було переоцінено наявні у матеріалах справи докази, у тому числі висновок судової земельно-технічної експертизи від 27 лютого 2015 року, показання свідків та досліджено по суті нові докази.

Відповідно до пункту 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» судам вказано, що вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 08 листопада 2017 року заяву ОСОБА_9 про перегляд рішення Апеляційного суду Полтавської області від 11 лютого 2016 року у зв'язку з нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що скасування постанови Харківського Апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2015 року та закриття провадження у справі не є підставою для перегляду рішення Апеляційного суду Полтавської області від 11 лютого 2016 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

У касаційній скарзі ОСОБА_9, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану судову ухвалу та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не з'ясував обставини справи, не надав належної оцінки всім доказам у справі та помилково не визнав нововиявленою обставиною скасування постановою Верховного Суду України від 22 листопада 2016 року постанови Харківського Апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2015 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Заяву про перегляд рішення Апеляційного суду Полтавської області від 11 лютого 2016 року у зв'язку з нововиявленими обставинами ОСОБА_9 обґрунтовував тим, що при ухваленні вказаного рішення апеляційний суд посилався як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції й задоволення позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_5 на постанову Харківського Апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2015 року. Проте 22 листопада 2016 року постановою Верховного Суду України скасовано постанову Харківського Апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2015 року, провадження у цій справі закрито. Зазначено про те, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду подальше оспорювання правомірності набуття фізичною або юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право.

Відповідно до частини першої статті 361 ЦПК України 2004 року рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалами, якими закінчено розгляд справи, є: ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі чи залишення заяви без розгляду; скасування рішення третейського суду; видачу виконавчого листа та відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду; ухвали суду апеляційної чи касаційної інстанції про скасування судового рішення із закриттям провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

Перегляд рішень, ухвал та судових наказів у зв'язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження в цивільному судочинстві. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв'язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Вирішуючи справу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що висновок судової земельно-технічної експертизи від 27 лютого 2015 року № 909 не є істотною для справи обставиною, яка не була і не могла бути відомою відповідачам на час розгляду справи.

Також суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що скасування Верховним Судом України від 22 листопада 2016 року постанови Харківського Апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2015 року та закриття провадження у справі не є підставою для перегляду рішення Апеляційного суду Полтавської області від 11 лютого 2016 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_9 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Полтавської області від 11 лютого 2016 року, суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими обставинами в розумінні вимог статті 361 ЦПК України 2004 року.

За наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції приймає постанову відповідно до правил, встановлених статтею 35 та главою 9 розділу III цього Кодексу, з особливостями, зазначеними у статті 416 цього Кодексу (частина перша статті 415 ЦПК України).

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 08 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник