ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року

м.Суми

Справа №591/5432/18

Номер провадження 22-ц/816/675/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання - Попової А.П.,

сторони:

позивачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

треті особи: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», Державна архітектурно-будівельна інспекція, Сумська міська рада, Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_6

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 22 грудня 2018 року в складі судді Сидоренко А.П., постановлену у м. Суми,

в с т а н о в и в:

22 грудня 2018 року ОСОБА_1, через свого представника - адвоката ОСОБА_6, звернувся до суду із заявою, у якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартири АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивував тим, що фактично вимоги за його позовом зводяться до приведення нерухомості, що розташована по АДРЕСА_1 у стан, в якому вона перебувала до здійснення відповідачем самочинного будівництва. Зазначав, що відчуження самочинно збудованої нерухомості істотно ускладнить ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивачів. Так, як у разі відчуження самочинно збудованої нерухомості, позивачі для ефективного захисту та поновлення їх прав змушені будуть звертатися до суду з новими вимогами про визнання недійсними правочинів про відчуження вказаної нерухомості, що відповідно потягне за собою додаткові витрати, час, тощо. Зазначені твердження є не безпідставними, оскільки третьою особою в мережі інтернет розміщено повідомлення про продаж квартир. Вважає, що арешт зазначених квартир є найбільш ефективним способом забезпечення позову в даній справі, оскільки це не позбавить власників вказаних квартир права користуватися ними, а по завершенню розгляду справи, в разі задоволення позову, позивачу не доведеться докладати нових зусиль, направлених на поновлення своїх прав.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 грудня 2018 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_6, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, оскільки у разі задоволення вимог позову може існувати можливість невиконання рішення чи утруднення його виконання. Зазначає, що арешт може бути накладено на майно, що є предметом спору, навіть якщо його власником є інша особа.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» зазначає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки судом ухвалене законне та обґрунтоване судове рішення, тому підстав для його скасування немає, оскільки у разі забезпечення позову будуть порушені права банка, як власника спірних квартир.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_6, який підтримав доводи апеляційної скарги, представника ПАТ АБ «Укргазбанк» - адвоката Михна А.О., який заперечував проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як убачається з виділених матеріалів, у вересні 2018 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ПАТ АБ «Укргазбанк», Державна архітектурно-будівельна інспекція, Сумська міська рада, Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради, в якому просили усунути перешкоди у здійсненні ними права власності на належні їм квартири АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинного будівництва, здійсненого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по АДРЕСА_1, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3.

Позовну заяву обґрунтовували тим, що вони є власниками квартир АДРЕСА_1, що розташовані на другому поверсі житлового будинку по АДРЕСА_1, отримавши дозвіл на капітальний ремонт покрівлі з влаштуванням шатрового даху та розміщенням 3-х двохкімнатних квартир, самовільно захопили частину подвір'я за вказаною адресою, здійснили добудову до належних їм квартир, а замість ремонту покрівлі здійснили надбудову, збудувавши фактично третій поверх. Здійснене відповідачами самочинне будівництво порушує їх права, оскільки таким будівництвом їх позбавлено можливості користуватись частиною земельної ділянки, а також зменшився рівень освітлення у належних їм приміщеннях.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно убачається, що квартири АДРЕСА_1 належать на праві приватної власності ПАТ АБ «Укргазбанк» (а.с. 13-16).

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявлений спосіб забезпечення позову стосується нерухомого майна у виді квартир, що свідчить про те, що арешт вказаного майна не відповідає заявленим позовним вимогам, та не може вважатися співмірним з ними. Крім того, відповідачі не є власниками вказаних квартир.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Отже, забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно можливе за сукупністю таких умов: існування між сторонами по справі реального спору та загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; співмірність заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; належність майна відповідачу на праві власності або якщо таке майно підлягає передачі відповідачу та знаходиться у нього чи в інших осіб.

Статтею 41 Конституції України, зокрема, визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Відповідно статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі статтями 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР, яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року та є частиною національного законодавства України, гарантовано, що «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вимог заяви про забезпечення позову, оскільки захід забезпечення позову у вигляді арешту квартир АДРЕСА_1, які належать на праві власності третій особі у справі - ПАТ АБ «Укргазбанк», не відповідає підставам та предмету позову, який стосується не вказаних квартир, а самочинно збудованих відповідачами будівель і споруд, та не може вважатись співмірним із заявленими вимогами.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення заяви про забезпечення позову, які не спростовуються доводами апеляційної скарги, а тому не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 22 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

Т.А. Левченко