Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2417/19

номер провадження 2/695/1140/19

27 грудня 2019 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.

за участю секретаря Оніщенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що сторони по справі перебували у шлюбі, який на час звернення до суду із даною позовною заявою був розірваний. Від вказаного шлюбу у сторін народилось два сини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом із позивачем по справі та перебувають на її утриманні.

Оскільки ОСОБА_3 виповнилося 18 років, то змінився порядок та розмір сплати аліментів, які стягуються із відповідача по справі.

Так позивач наполягає, що станом на дату звернення до суду із даною позовною заявою сума стягуваних із відповідача аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 складає 600 грн.

Позивач із вказаною сумою аліментів не погоджується та вважає, що станом на дату подання позову змінилась економічна ситуація в країні, доходів позивача критично не вистачає для належно утримання свого неповнолітнього сина, а сплачуваних відповідачем аліментів в розмірі 600 грн. не достатньо для його належного матеріального утримання. Син сторін по справі хоч і перебуває на утриманні матері, але і зі сторони батька також потребує саме належної матеріальної допомоги. Відповідач по справі є працездатною здоровою людиною, а тому він спроможний та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання свого сина у розмірі, який буде достатнім для належного забезпечення потреб останнього.

Оскільки сторонам добровільно домовитися про зміну розміру аліментів не вдалося, позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача, але не менше 50% встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22.07.2019 року.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнав частково та зазначив, що він розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина, однак заявлений розмір аліментів є необґрунтований, оскільки доходи відповідача є недостатніми для належного виконання усіх аліментних зобов`язань. Так відповідач наполягає, що ним також сплачуються аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, що безумовно впливає на його матеріальний стан. Окрім того відповідач проживає із співмешканкою, яка тяжко хворіє та потребує постійного лікування, що в свою чергу суттєво впливає на матеріальний стан відповідача. На підставі зазначеного відповідач просив суд задовольнити позов частково та стягувати із нього аліменти на утримання його неповнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/6 частини доходів останнього, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав.

Як вбачається з виконавчого листа, виданого Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області 04.08.2015 року, із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. на кожну дитину щомісяця, до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до свідоцтва про народження (серії НОМЕР_1 від 25.07.2001 року) ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому на час звернення позивача із даним позовом аліменти за вказаним вище виконавчим листом та у вказаному розмірі на утримання ОСОБА_3 не стягуються.

Таким чином суд вважає доведеним обов`язок відповідача по утриманні свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується відповідним свідоцтвом про народження (серії НОМЕР_2 від 26.02.2008 року).

Як вбачається зі ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Отже, кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, що зобов`язані забезпечувати обоє батьків.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Положеннями ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

З матеріалів справи судом вбачається, що позивач звернулася до суду із позовом про збільшення розміру аліментів у зв`язку із тим, що з часу винесення рішення про стягнення із відповідача аліментів пройшов значний проміжок часу, за який суттєво змінилась соціально-економічна ситуація в країні, ріст цін на продукти харчування, одяг та взуття, а також інші витрати на потреби дітей не потребують додаткового доказування в силу норм ч. 3 ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до норм ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України віл 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позивач в обґрунтування своїх вимог щодо збільшення розміру аліментів зазначає, що відповідач офіційно має регулярний дохід, у нього є фізичні можливості, щоб заробляти кошти в необхідному розмірі, а тому може сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Разом з тим, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України з обов`язковим дотриманням норм чинного законодавства.

Так при розгляді вказаної справи суд враховує, що згідно норм ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач в своєму позові посилалася на те, що відповідач має достатній дохід, щоб сплачувати аліменти в заявленому розмірі.

Однак матеріали справи не містять жодних доказів спрямованих на підтвердження позиції позивача.

Більше того, судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку на утримання свого старшого сина ОСОБА_3 , який є повнолітнім, але продовжує навчання.

Вказана обставина безумовно впливає на матеріальний стан відповідача.

Окрім вказаного, відповідач заперечуючи вимоги позивача зазначає, що його співмешканка тяжко хворіє та потребує постійної допомоги на своє лікування.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.11.2019 року по справі №695/2412/19 про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання встановлено, що із довідки про склад сім`ї відповідача, яка видана виконавчим комітетом Деньгівської сільської ради від 09.08.2019 року №447, вбачається, що останній проживає разом із співмешканкою ОСОБА_6 .

Як вбачається з виписки з медичної карти стаціонарного хворого 190218, ОСОБА_6 потребує лікування у зв`язку із складним захворюванням, що стверджується також консультативним висновком від 03.05.2019 року.

Вказана обставина впливає на матеріальне становище відповідача.

При розгляді матеріалів даної справи суд враховує висновки, які зроблені судом при розгляді матеріалів справи №695/2412/19.

Таким чином судом встановлено, що на утриманні відповідача знаходиться його співмешканка, а відповідач має інші аліментні зобов`язання перед позивачем.

Дані обставини безумовно впливають на матеріальний стан відповідача та відповідно можливість виконувати аліментні зобов`язання, які заявлені позивачем.

Разом із тим, позивачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження можливості відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі.

Як вже зазначалося вище, суд не може при винесенні судового рішення ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення аліментів із відповідача у розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача, є не обґрунтованою та такою, яка не підтверджена жодними доказами.

Разом із тим суд враховує, що відповідач по справі частково визнав заявлені позивачем позовні вимоги та просив стягувати із нього 1/6 частину від заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідно до норм ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Таким чином суд, враховуючи вказані вище норми процесуального законодавства враховує позицію відповідача стосовно часткового визнання позовних вимог.

Разом із тим, стягнення аліментів на одну дитину у розмірі не меншому ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є законодавчою гарантією захисту прав як самої дитини так і отримувача аліментів, яка встановлено нормами ст.. 182 СК України.

Враховуючи обставини зазначені вище, суд вважає, що неповнолітній син сторін по справі, безумовно потребує допомоги від своїх батьків, та враховуючи, що мати, допомогу надає, але її недостатньо, суд вважає, що батько має можливість та зобов`язаний надавати допомогу дочці у розмірі, який буде достатній для нормального забезпечення розвитку дитини.

Однак розмір аліментів, який заявлений позивачем є не обґрунтованим, а тому суд приходить до висновку, що із відповідача необхідно стягувати аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 50% встановленого чинним законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що повністю відповідає вимогам ст. 182 СК України, та буде відповідати як інтересам сторін по справі так і їх неповнолітнього сина.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, враховуючи обставини, які наведені вище, суд, приходить до висновку, про часткове задоволення позовних вимог та стягує аліменти в новому розмірі саме із дня набрання рішенням законної сили

З метою усунення можливих складнощів чи протиріч при виконанні рішень судів про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне виконавчий лист, виданий Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області від 04.08.2015 року по справі №695/1229/15-ц, за яким із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. на кожну дитину щомісяця, до досягнення дітьми повноліття, відкликати на адресу суду, як такий, який втратив юридичну силу.

Суд також вважає, що з відповідача необхідно стягти судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі зазначеного та керуючись ст. 10,

ст., ст. 264,265 ЦПК України,

ст. ст. 199, 200 СК України суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення задовольнити частково.

Змінити розмір і спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку з доходу відповідача.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , іден. код НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , іден. код НОМЕР_4 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Виконавчий лист, виданий Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області від 04.08.2015 року по справі №695/1229/15-ц, за яким із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. на кожну дитину щомісяця, до досягнення дітьми повноліття, відкликати з відділу державної виконавчої служби після набрання цього рішення законної сили.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , іден. код НОМЕР_3 на користь держави кошти по сплаті судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп., який сплатити на рахунок: Отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача UA6026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя: Середа Л.В.