Провадження № 2/263/2374/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Ничипорук А.А., за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності та забов`язання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності, в якому просила визнати за нею право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та забов`язати Маріупольську міську раду зареєструвати право власності на вищевказану квартиру. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 06 липня 1999 року, між ОСОБА_1 та її батьком ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_4 з другої сторони, було укладено договір купівлі-продажу квартири, розташованої у АДРЕСА_1 . Проте, у зазначеному договорі ОСОБА_1 помилково виступила як довіритель ОСОБА_3 . У довідці, виданій 16.07.1999 року Маріупольським Бюро технічної інвентаризації власниками вказаної квартири в рівних долях зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . В подальшому, після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем майна визнано ОСОБА_1 , на підставі відмови на її користь 1/3 частки дочки ОСОБА_5 та 1/3 частки дружини спадкодавця ОСОБА_6 . Таким чином, свідоцтво про право на спадщину було видано на Ѕ квартири, що належала ОСОБА_3 та яка переходить до ОСОБА_1 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину. В березні 2019 року, ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно з метою проведення державної реєстрації квартири, однак у державній реєстрації їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що в документах, поданих для проведення державної реєстрації наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. З огляду на викладене, вона була змушена звернутися до суду з даним позовом, за захистом своїх прав та законних інтересів.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просила їх задовольнити, надалі надала заяву про завершення розгляду справи за її відсутністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 надав клопотання, в якому позовні вимоги в частині визнання права власності залишає на розсуд суду, в частині забов`язання Маріупольську міську раду зареєструвати право власності - просив відмовити, та розглянути справу за його відсутності.

Суд, з`ясувавши думку сторін, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 46404676 від 10.04.2019 року державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_7 було відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що в документах, поданих для проведення державної реєстрації наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження /а.с. 5/.

Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 06 липня 1999 року, між ОСОБА_1 та її батьком ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_4 з другої сторони, було укладено договір купівлі-продажу квартири, розташованої у АДРЕСА_1 /а.с.6/.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 04.02.2003 року, ОСОБА_1 належить Ѕ частка квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.7/.

Згідно з реєстраційним свідоцтвом №36306 від 16.07.1999 року, квартира АДРЕСА_2 , зареєстрована за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві приватної власності по Ѕ частки за кожним /а.с. 9/.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Згідно з ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що позивачка позбавлена можливості захистити свої права як власника майна іншим чином, окрім як в судовому порядку, суд дійшов висновку, що за позивачкою слід визнати право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, проте частковому.

В іншій частині позову слід відмовити, оскільки ці вимоги є передчасними.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 316, 317, 321, 392, 1261, 1268, 1270, 1296 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 12, 76, 77, 81, 293-294, 315-319, 352, 354-355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

В задоволенні іншим вимог позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.Г. Шатілова