Справа № 274/5638/18 Провадження № 2/0274/880/19
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
14.02.19 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши цивільну справу за позовомОСОБА_1
пророзірвання шлюбу та стягнення аліментів,
У жовтні 2018 р. ОСОБА_1 звернулась з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, зареєстрований 05.05.2011 р. Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 160, та стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, який народився 21.01.2012 р., у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи від дня подання позову та до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що шлюбні відносини з ОСОБА_2 припинені, спільно не проживають, примирення є неможливим, син проживає з нею та перебуває на її утриманні, з ОСОБА_4 Масудовичом про добровільну сплату аліментів домовитись не вдалось.
Від ОСОБА_2 заяви про визнання позову або відзив не надходили.
Судом з'ясовано, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Бердичівським Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області 05.05.2011 р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 160, вони є батьками дитини ОСОБА_3, який народився 21.01.2012 р. та проживає з ОСОБА_1 (а. с. 5, 7, 10).
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Звернення ОСОБА_1 з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з ОСОБА_2 свідчить про те, що подальше спільне життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і збереження шлюбу між ними суперечило б її інтересам та інтересам їхнього сина, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді ОСОБА_1.
Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого з ОСОБА_2.
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.04.2014 р. у справі № 274/6795/13-ц позбавлено ОСОБА_2, який народився 07.08.1981 р., батьківських прав щодо дитини сина ОСОБА_5, яка народився 21.01.2012 р.

Зазначене рішення набрало законної сили 06.05.2014 р.

Відповідно до частини другої статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином ОСОБА_2 зобов'язаний утримувати свого сина до досягнення тим повноліття.

Частинам першою третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Зважаючи на звернення ОСОБА_1 з позовом з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, тобто твердій грошовій сумі, з урахуванням того, що ОСОБА_2 проти позову не заперечив та не повідомив, з посиланням на докази, обставин, які мають враховуватись при визначенні розміру аліментів, Суд вважає, що розмір аліментів може бути визначено у цій (твердій) грошовій сумі.

Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 в частині вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання сина у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття, підлягає задоволенню.

При цьому Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням, про що зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.09.2018 р. у справі № 459/2181/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/76596523).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Тобто рішення підлягає в частині стягнення аліментів підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн., а на користь держави 704,80 грн.

Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265, 280 282, 430 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Шлюб між ОСОБА_2 (народився 07.08.1981 р., 23.02.2017 р. знято з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, дані про РНОКПП у матеріалах справи відсутні) та ОСОБА_1 (зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1), зареєстрований 05.05.2011 р. Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 160, розірвати.

3. Стягувати з ОСОБА_2 (народився 07.08.1981 р., 23.02.2017 р. знято з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, дані про РНОКПП у матеріалах справи відсутні) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1) аліменти на утримання сина ОСОБА_3, який народився 21.01.2012 р., у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи від 18.10.2018 р. та до досягнення сином повноліття, тобто до 21.01.2030 р.

4. Стягнути з ОСОБА_2 (народився 07.08.1981 р., 23.02.2017р. знято з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, дані про РНОКПП у матеріалах справи відсутні) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір, сплачений за подання позову, у розмірі 704,80 грн.

5. Стягнути з ОСОБА_2 (народився 07.08.1981 р., 23.02.2017р. знято з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, дані про РНОКПП у матеріалах справи відсутні) на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

6. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут