справа №176/331/15-ц
провадження №2/176/24/19
РІШЕННЯ

Іменем України

31 січня 2019 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді Павловська І.А.

за участі секретаря Ніколенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Жовті Води цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа ОСОБА_2, про захист прав споживача та визнання умов кредитного договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» (в подальшому змінено на назву на АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, вимоги якої уточнено, де просить стягнути солідарно із ОСОБА_1, ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором №DNJ0GA00000134 від 27 липня 2007 року у розмірі 14588,28 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30 червня 2017 року складає 380608,23 грн. (заборгованість за кредитом 4002,79 доларів США, заборгованість за відсотками за користуванням кредитом 9719,49 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 616,00 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 250,00 доларів США).

В обгрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 27.07.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №DNJ0GA00000134, згідно якого банк надав останній кредит у розмірі 8800,00 доларів США на термін до 27.06.2012 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за його користування.

Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного договору поруки від 27 липня 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором №DNJ0GA00000134 від 27 липня 2007 року. Поручитель в силу вимог закону та договору поруки несе солідарну відповідальність разом з позичальником перед кредитором.

Позичальник всупереч умов договору та закону свої зобов'язання не виконував, внаслідок чого станом на 30.06.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 14588,28 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30 червня 2017 року складає 380608,23 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь солідарно із відповідачів та судові витрати.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2016 року судом прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 про захист прав споживача та визнання умов кредитного договору недійсним у якій остання, уточнивши вимоги якої просить визнати недійсним п. 7.1., в частині сплати щомісячної комісії у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, та п. 5.4. кредитного договору №DNJ0GA00000134 від 27 липня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк». Одночасно просить зарахувати в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNJ0GA00000134 від 27 липня 2007 року суму сплаченої комісії у розмірі 440,00 доларів США.

Позивач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи у судове засідання свого представника не направив. При цьому, до початку судового засідання представником АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 подано письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Зустрічні позовні вимоги не визнає, вважає, що умови кредитного договору є справедливими та такими, що ґрунтуються на законі, а тому просив у задоволенні зустрічного позову відмовити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлена про день та час судового розгляду у судове засідання не зявилась. При цьому, від її представника адвоката ОСОБА_4 надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя. У задоволенні первісного позову просить відмовити з посиланням на наданий відзив на позов , зустрічні вимоги задовольнити повному обсязі. У письмовій заяві також зазначив, що АТ КБ «ПриватБанк» при зверненні до суду пропустив строк позовної давності, оскільки останній платіж як вбачається з розрахунку здійснено 28.07.2009 року. Крім того своїм листом від 06.02.2012 року позивач змінив строк остаточного виконання зобовязання, а відповідно і строк звернення до суду, який рахується з 07 березня 2012 року, як по основному договору так і по договору поруки,у звязку з чим просить застосувати строки позовної давності до заявлених вимог.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлена про день та час розгляду справи у судове засідання не зявилась, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що у судове засідання не з'явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Повно всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 27.07.2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») укладено кредитний договір №DNJ0GA00000134 відповідно до якого банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки на строк з 27.07.2007 року по 27.06.2012 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 8800,00 доларів США на споживці цілі зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0, 20 % від суми виданого кредиту , відсотки за дострокове погашення кредиту,винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного договору.Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти щомісячний платіж у сумі 212,22 доларів для погашення заборгованості за кредитним договором , що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

Розмір річної відсоткової ставки дорівнює дванадцяти місячним відсотковим ставкам.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться .

Позивач виконав свої зобовязання та надав кредит в сумі 8800,00 доларів США, що підтверджується випискою по рахунку та заявою на видачу готівки. (а.с.6,160).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем укладено договір поруки №DNJ0GA00000134 від 27 липня 2007 року відповідно до якого ОСОБА_2 виступила поручителем ОСОБА_1 і взяла на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязанням ОСОБА_1 що виникають з умов кредитного договору (а.с.6)

Відповідно до пункту 2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії , винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (п.4 договору поруки).

Згідно п.5 договору поруки у випадку невиконання боржником будь-якого зобовязання, передбаченого п.1 цього Договору кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобовязання.

06 лютого 2012 року на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу щодо повернення суми кредиту в повному обсязі , а також процентів , комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення кредиту в тридцяти денний строк з дня отримання даної вимоги. При цьому також зазначено, що у випадку невиконання або неналежного виконання порушеного зобовязання в зазначеній термін банк має намір продати предмет іпотеки, уклавши відповідний договір купівлі-продажу з будь-якою особою-покупцем, або звернути стягнення на предмет іпотеки у будь-який інший спосіб , передбачений законодавством України, кредитним договором та договором іпотеки.(а.с.68).

Відповідно до гарантійного листа від 25.03.2014 року ОСОБА_1 зобовязалась виконати перед ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязання за кредитним договором від 27.07.2007 року та погасити заборгованість, яка становить 15677 доларів США (а.с.161).

15 січня 2015 року на адресу відповідача ОСОБА_1 була надіслана вимога про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором та 12 січня 2015 року та на адресу відповідача ОСОБА_2 була надіслана вимога про виконання грошових зобов'язань за договором поруки (а.с.9,10). Зазначена вимога підлягала виконанню протягом 5 (пяти календарних днів з дати одержання повідомлення), проте і після цього відповідачі своїх зобов'язань за кредитним договором не виконали та відповідні суми позивачу не сплатили.

Станом на 30.06.2017 року ОСОБА_1 має заборгованість, яка складається з наступного:

-4002,79 дол. США заборгованість за кредитом;

-9719,49 дол. США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом,

-616,00 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом,

-484,24 дол. СЩА - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором,

Загальна заборгованість за кредитним договором №DNJ0GA00000134 від 27.07.2007 року складає 14588,28 дол. США, що за курсом НБУ станом на 30.06.2017 року становить 380608 грн. 23 коп. (а.с. 5-6).

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 610, 611 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Представником відповідача ОСОБА_4 у письмовому відзиві заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до заявлених вимог.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Таким чином за кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Поняття «строк виконання зобов'язання» і «термін виконання зобов'язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов'язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов'язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов'язання.

У даній справі сторони погодили строк кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов'язання.

Так, відповідно п.7.1 банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки на строк з 27.07.2007 року по 27.06.2012 року включно. При цьому, період сплати вважати період з 21 по 28 число кожного місяця.(а.с15).

Оскільки договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Вказаний висновок викладено у постанові ОСОБА_5 Верховного Суду №14-10цс18.

Отже, оскільки за умовами договору відповідач мала виконувати зобов'язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати відсотків, винагороди, комісії до 28 числа кожного місяця впродовж строку кредитування (до 27 червня 2012 року), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

Зважаючи на те, що щомісячно у період із 21 по 28 число позичальник мала сплачувати платіж у розмірі 212,22 доларів., а останній платіж ОСОБА_1 здійснено 28.07.2009 року, перебіг відліку строку позовної давності почався з 29 серпня 2009 року, коли ОСОБА_1 не сплатила черговий платіж до 28 серпня 2009 року як це передбачено умовами укладеного сторонами договору. В той час як з позовом АТ КБ "ПриватБанк" звернулось 14.02.2015 року за допомогою засобів поштового зв'язку, тобто після спливу позовної давності щодо останнього щомісячного платежу.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, зокрема, про стягнення неустойки.

Позовна вимога про стягнення неустойки може бути додатковою як до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, так і до вимоги про стягнення процентів за кредитом.

Встановлено, що позивачем пропущено строк позовної давності, зокрема, щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом. Крім того, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося, то спливла і позовна давність за вимогою про сплату процентів за цим кредитом.

Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача комісії. Відтак, не може бути стягнута комісія, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Як встановлено, перебіг загальної позовної давності щодо стягнення заборгованості в частині пені почався з моменту останньої сплати, тобто з 28.07.2009 року. Таким чином строк щодо предявлення вимог по стягненню пені за даним договором також сплив.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Посилання позивача про початок перебігу позовної давності з 27.06.2012 року - з визначеної у договорі дати закінчення дії кредитного договору та відсутність підстав для застосування позовної давності до вимог банку про стягнення заборгованих на час звернення до суду платежів є безпідставними та необґрунтованими.

Зважаючи на обставини справи і надані сторонами докази, наявність заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку, що АТ КБ «ПриваиБанк» звернувся із позовом за захистом порушеного права з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Також слід зазначити, що з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя щодо окремих зобовязань за кредитом.

Тобто банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання (виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором з 29 серпня 2009 року) предявити вимоги до поручителя.Однак такі вимогу до поручителя предявлені не були.

У разі предявлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.Таким чином вимоги про стягнення заборгованості з поручителя задоволенню також не підлягають.

Щодо вимог зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ КБ "ПриватБанк" про захист прав споживача та визнання пунктів кредитного договору недісним, слід зазначити наступне.

Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Цивільне законодавство базується на принципі обов'язкового виконання сторонами зобов'язань за договором.

Так, положення ЦК України встановлюють, що кредитний договір є двостороннім, консенсуальним, відплатним та обов'язковим до виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами кредитного договору є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" договір про надання фінансових послуг повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків.

Оскільки банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, то особливості регулювання відносин сторін визначаються також Законом України «Про захист прав споживачів

За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.Положення. що було визнано недійсним. Вважається таким з моменту укладення договору.

Згідно п.7.1 вказаного договору банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки на строк з 27.07.2007 року по 27.06.2012 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 8800,00 доларів США на споживчі цілі зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0, 20 % від суми виданого кредиту , відсотки за дострокове погашення кредиту,винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного Договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи,договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитний договір тощо).

Таким чином умова про встановлення у кредитному договорі такої винагороди як сплата щомісячної комісії у розмірі 0,20% річних від суми виданого кредиту є несправедливою. Порушує принцип добросовісності, а її наслідком є істотний дисбаланс прав та обовязків на шкоду споживачу, у звязку з чим пункт договору , який містить вказану умову, підлягає визнанню недійсним.

При цьому АТ КБ «ПриватБанк» подано заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності до заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252, 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідач була обізнана з умовами кредитного договору. Зокрема з оспорюваними пунктами з моменту укладення 27.07.2007 року , а з зустрічним позовом звернулась 13.12.2016 року. Отже, позивач пропустила позовну давність для звернення до суду з вимогами. Зокрема щодо визнання недійсним пункту вказаного кредитного договору. Оскільки саме з дня укладення договору почався перебіг позовної давності.

Отже суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1, щодо визнання недійсним пункту договору 7.1 стосовно сплати щомісячної комісії у розмірі 0,20% річних від суми виданого кредиту, проте враховуючи, що відповідач пропустила встановлений законом строк звернення до суду за захистом порушеного права, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити у звязку з пропуском позовної давності.

Доводи представника відповідача ОСОБА_4, що ОСОБА_1І пропущено позовну давність, оскільки остання дізналася про порушення свого права в день звернення за юридичною допомогою, а не в день підписання спірного правочину не заслуговують на увагу. Позивач була обізнана з умовами кредитного договору з моменту його укладення та виконувала його, здійснюючи проплату. Саме по собі не знання закону не звільніє від відповідальності. Суду не надано переконливих аргументів щодо наявності у неї обєктивних перешкод звернутися за юридичною допомогою в межах встановлених законом строків, які є розумними і достатніми для захисту порушеного права.

Разом з цим, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині визнання недійсним п.5.4 спірного договору, оскільки, в силу ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, законом передбачена свобода договору щодо встановлення розміру неустойки, предметом якої є грошова сума. Також суд вважає, що даний пункт не містить у собі несправедливих умов, які б могли тягнути за собою визнання його недійсним.

При цьому, не підлягає задовленню вимога щодо зарахування в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNJ0GA00000134 від 27 липня 2007 року суму сплаченої комісії у розмірі 440,00 доларів США, оскільки суд що не вправі вчиняти певні фінансово розпорядчі дії в частині зарахування в рахунок погашення заборгованості суму сплаченої комісії.

Відповідно ст. 141 ЦПК України, оскільки у позові акціонерного товариство комерційний банк «ПриватБанк» відмовлено, то понесені судові витрати з оплати судового збору лишаються за позивачем. Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 як споживач звільнений від оплати судового збору, то ці витрати компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12,13,247, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа ОСОБА_2 про захист прав споживача та визнання умов кредитного договору недійсним відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 Розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України (в редакції 2017 року), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Жовтоводського міського суду І.А.Павловська

Дніпропетровської області