Справа № 462/2812/18 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/811/152/19 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Львів

Справа № 462/2812/18

Провадження № 22-ц/811/152/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін

на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 01 серпня 2018 року в складі судді Ліуш А.І.

у справі

за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про розірвання договору перевезення та повернення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

ухвалоюЗалізничного районного суду м. Львова від 01 серпня 2018 року справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про розірвання договору перевезення та повернення грошових коштів передано на розгляд до Печерського районного суду міста Києва.

Дану ухвалу оскаржила ОСОБА_2

Вважає, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права. Зазначає, що ще до відправлення потяга при зайнятті купленого пасажирського місця прямо з вагона викрадено належну її ручну поклажу (багаж) вартістю 30 тис. грн. з наступним поліцейським опитуванням і реєстрацією злочину, що унеможливило поїздку позивача у статусі пасажирки потягу № 726 КА «Інстерсіті+» для із Києва до Харкова у вагоні 08 С/1 КЛ. Зазначає, що в порушення прав споживача та всупереч відповідних Правил перевезення 1196 перевірки проїзних документів і персональних даних споживачів не було. Також зазначає, що ручна поклажа (багаж) через конструктивну особливість вагону потоки є розділені з пасажирами, що унеможливлює особистий контроль споживачів (пасажирів) за цілісністю своєї поклажі. Також наголошує на порушення норм матеріального права щодо захисту прав споживача, а також норм процесуального права в частині того, що на електронну пошту позивача надійшло клопотання відповідача без жодних доданих до нього доказів направлення справи для розгляду за його місцезнаходженням. Окрім того, зазначає, що хоча подане позивачем заперечення на вказане клопотання отримане судом через канцелярію від 18.07.2018 р. дотепер не розглянуте судом. Відтак, вважає, що суд першої інстанції всупереч приписам п.5 ст. 28 ЦПК України передав справу на розгляд до Печерського районного суду міста Києва.Наголошує, що розгляд справи слід проводити саме за місцем проживання споживача .

Просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи клопотання ПАТ «Українська залізниця» та передаючи справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про розірвання договору перевезення та повернення грошових коштів на розгляд до Печерського районного суду м.Києва, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позови до перевізників, що виникають з договорів перевезення вантажів, пасажирів, багажу, пошти пред`являються за місцезнаходженням перевізника.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до Залізничного районного суду м.Львова з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про розірвання договору перевезення та повернення грошових коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

ОСОБА_2 в позовній заяві посилається на Закон України «Про захист прав споживачів» а тому просить розглядати дану справу за її місцем проживання.

Відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Проте, відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Часитиною 4 ст. 30 ЦПК України передбачено, що позови до перевізників, що виникають з договорів перевезення вантажів, пасажирів, багажу, пошти, пред'являються за місцезнаходженням перевізника.

З позовної заяви ОСОБА_2 вбачається що вона просить розірвати договір перевезення пасажира та стягнути на свою користь сплачені кошти за ненадані послуги, витрати на претензійно-позовну роботу та моральну шкоду.

Фактично спір між сторонами виник нга підставі договору перевезення.

Пунктом 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013р. «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» передбачено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскільки спір виник з приводу договору перевезення а перевізник ПАТ «Українська залізниця» знаходиться за адресою м.Київ, вул.Тверська, 5, що відноситься до Печерського районного суду м.Києва, справа підсудна Печерському районному суду м.Києва.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а тому підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України Львівський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 01 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді