КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року

м. Київ

справа №369/4912/18

провадження № 22-ц/824/1438/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: позивач ОСОБА_5,

представник позивача ОСОБА_6,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 листопада 2018 року /суддя Дубас Т.В./

за заявою ОСОБА_8 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку

у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7, Міськрайонного управління у Києво-Святошинському районі та місті Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області, товариства з обмеженою відповідальністю «Київський регіональний інститут земельної реформи», третя особа: Петропавлівсько-Борщагівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області про визнання недійсними державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання незаконним і скасування внесених відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку та визнання незаконною і скасування державної реєстрації земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 листопада 2018 року заяву задоволено, накладено арешт на земельну ділянку, площею 0, 2074 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована у АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_7 /а.с. 104-106/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу суду скасувати, у задоволенні заяви відмовити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема те, що заявлені позовні вимоги безпідставні, оскільки ним правомірно отримано державний акт про право власності на землю. У матеріалах технічної документації наявні всі необхідні погодження суміжних землекористувачів щодо винесення меж в натурі, площа вказана у державному акті відповідає площі, визначеній рішенням сільської ради про передачу ділянки, а виправлення помилки державних органів повинно покладатись на сам орган, а не на нього, як законного володільця. Задовольняючи заяву, суд першої інстанції не врахував необґрунтованості позовних вимог, а саме, що ОСОБА_5 0, 07 га було відчужено ОСОБА_9, після чого у її користуванні залишилось 0, 0642 га, межі якої фактично не встановлювались та в натурі не виносились, не враховано і пропуску строку позовної давності.

Представник ОСОБА_8 - ОСОБА_6 звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, вказуючи на безпідставність та необґрунтованість її доводів. Зазначав про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду, оскільки предметом розгляду є визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку належну ОСОБА_7 на праві приватної власності, а також рішень органів виконавчої влади щодо її реєстрації.

Апелянт в судове засідання не з'явився, про час та дату судового розгляду повідомлений належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за його відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та її представника, які з'явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ч. 1ст. 149 ЦПК України про те, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, та п. 1 ч. 1ст. 150 ЦПК України про те, що позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Встановивши співмірність виду забезпечення із позовними вимогами, та те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви.

Доводи апеляційної скарги, про безпідставність позовних вимог, продаж частини земельної ділянки та пропуск строку позовної давності, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки це є предметом судового розгляду при розгляді справи по суті, а безпідставність позовних вимог повинна бути очевидною.

У даній справі предметом позову є визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання незаконним і скасування внесених відомостей до Державного земельного кадастру та визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки. Позивачем надані докази накладення її земельної ділянки на земельну ділянку ОСОБА_7, які також будуть оцінені судом в ході розгляду справи.

За змістом ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях, а судом першої інстанції обґрунтовано забезпечено позову у справі, що не перешкоджає апелянту продовжувати користуватись своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 листопада 2018 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: