Постанова

Іменем України

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 345/3897/17

провадження № 61-42285св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Сімоненко В. М., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 травня 2018 року у складі судді Кардаш О. І. та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2018 року у складі колегії суддів: Пнівчук О. В., Василишин Л. В., Томин О. О.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору та зняття заборони відчуження.

Позовна заява мотивована тим, що у червні 2014 року між сторонами укладено спадкові договори, відповідно до яких після смерті ОСОБА_1 у власність ОСОБА_2 переходить житловий будинок АДРЕСА_1, а також земельна ділянка площею 0,1 га за вказаною адресою. Згідно з умовами цих спадкових договорів на відповідача покладались відповідні обов'язки, зокрема, забезпечення ліками, надання матеріальної допомоги, прибирання будинку тощо. Однак, після укладення спадкового договору відповідач виїхала на роботу до Чеської Республіки, та не бажає виконувати умови спадкового договору, а без допомоги сторонніх осіб вона вже не може обійтись. На її прохання відповідач відмовляється повернутись в Україну та виконувати умови договору.

На підставі викладеного ОСОБА_1 з урахуванням уточнених позовних вимог просила: розірвати спадкові договори щодо житлового будинку та земельної ділянки, укладені 25 червня 2014 року між сторонами; зняти накладену нотаріусом заборону відчуження житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані на АДРЕСА_1

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що зобов'язання сторонами договору сформульовані так, що з них не випливає обов'язкове їх виконання особисто набувачем. Сам характер дій набувача, зокрема, забезпечення надання медичної допомоги, виключає безпосередню участь відповідача в лікувальному процесі. Зміст зобов'язань має організаційний характер, зокрема, забезпечення прибирання не тотожно прибиранню особисто. Тому змістом зобов`язань набувача було забезпечення та організація надання послуг, які і надавались позивачці. Крім того, з актів цивільного законодавства та суті зобов'язань, визначених спадковими договорами, не випливає обов'язок набувача виконати зобов'язання особисто. Будь-яких доказів невиконання обов'язків, обумовлених спадковими договорами, позивачем не надано і не спростовано доводів відповідача про організацію надання необхідних послуг, які підтверджені показаннями свідків.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що ОСОБА_3 не тільки виконувала взяті на себе обов'язки за спадковими договорами, але й надавала іншу необхідну допомогу для позивача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 31 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 345/3897/17 з Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 лютого 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору та зняття заборони відчуження призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що після укладення спірних договорів відповідач виїхала на роботу до Чеської Республіки та навідувала позивача лише декілька разів на рік. До 2016 року позивач почувала себе задовільно та не потребувала сторонньої допомоги, тому її влаштовували відносини між сторонами. Після хвороби у 2016 році ОСОБА_1 потребувала сторонньої допомоги, яку повинна була надавати ОСОБА_2, проте остання відмовилася від виконання своїх обов'язків за вказаними правочинами. Таку допомогу на прохання позивача їй надають сусіди. Влітку 2017 року ОСОБА_1 повідомила ОСОБА_2, що змушена буде розірвати спадкові договори, якщо вона не буде її доглядати та проживати у м. Калуші Івано-Франківської області, оскільки не може обійтися без сторонньої допомоги. Восени 2017 року відповідач забрала речі з будинку та подвір'я позивача та більше її не навідувала.

Відповідач не довела, що вона належним чином виконує свої обов'язки, оскільки вона проживає у Чеській Республіці, тому суди безпідставно відмовили у задоволенні позову. Позивач потребує допомоги у придбанні продуктів харчування та ліків, прибирання будинку та інших послугах, які відповідач не надає. Позивач є малограмотною, тому не прочитала оскаржувані договори перед підписанням.

Доводи інших учасників справи

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 подала до суду відзив на касаційну скаргу, зазначивши, що позивач прочитала спадкові договори перед підписанням та зрозуміла їх зміст. Відповідач допомагала позивачу протягом всього часу після укладення договорів, надавала кошти, їжу та іншу допомогу. Крім того, ОСОБА_1 на прохання відповідача також допомагали родичі останньої. Відповідач працювала у Чеській Республіці за згодою позивача, вона не просила, щоб її доглядала саме ОСОБА_2, оскільки її влаштовував догляд, який надавали діти останньої. Крім того, відповідач за власні кошти відремонтувала будинок позивача, покращила її життя та неодноразово оплачувала інші послуги. Позивач вказує суду неправдиві відомості, зокрема щодо перебування на стаціонарному лікуванні.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 25 червня 2014 року між ОСОБА_1 (відчужувач) та ОСОБА_2 (набувач) укладено спадкові договори, відповідно до умов якого набувач зобов'язалася виконувати передбачені у ньому розпорядження відчужувача і, в разі її смерті, набуває право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 0,1 га на АДРЕСА_1

Відповідно до пункту 7 спадкових договорів набувач взяв на себе наступні зобов'язання: щотижнево забезпечувати відчужувачу купівлю продуктів харчування за рахунок його коштів; забезпечувати проведення прибирання будинку не менше одного разу на тиждень; забезпечувати купівлю відчужувачу ліків та забезпечувати надання йому медичної допомоги у випадку захворювання за рахунок коштів відчужувача; в разі смерті відчужувача поховати її.

Пунктом 9 спадкових договорів передбачено, що у разі невиконання набувачем умов даного договору, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача, а також на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним умов цього договору.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

За спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача (стаття 1302 ЦК України).

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першої статі 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 посилалася на те, що відповідач тривалий час не виконує обов'язки, передбачені спадковими договорами, у зв'язку з чим сусіди допомагають їй по господарству, приносять їжу, купують продукти.

Суди встановили, що ОСОБА_1 та сім'я відповідача протягом тривалого часу, ще до укладення спадкового договору, були знайомі, відповідач допомагала позивачу по господарству.

ОСОБА_2 як до укладення спадкового договору,так і після його укладення працювала у Чеській Республіці.

Знаючи, що ОСОБА_2 працює у Чеській РеспубліціОСОБА_1 не наполягала на виконанні умов договору особисто ОСОБА_2, тому зобов'язання за спадковими договорами були визначені сторонами таким чином, що не вимагали обов'язкового виконання їх особисто набувачем, у зв'язку з цим на набувача було покладено обов'язок саме забезпечувати відчужувачу купівлю продуктів харчування за рахунок його коштів; забезпечувати проведення прибирання будинку не менше одного разу на тиждень; забезпечувати купівлю відчужувачу ліків та забезпечувати надання йому медичної допомоги у випадку захворювання.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 підтвердили виконання відповідачем спадкового договору.

Встановлено, що ОСОБА_1 є родичкою ОСОБА_2

Встановлено, що за дорученням ОСОБА_3 її дочка ОСОБА_6 та невістка ОСОБА_3 здійснювали догляд за ОСОБА_1, зокрема здійснювали прибирання у будинку позивачки, допомагали з пранням та забезпечували надання їй медичної допомоги. ОСОБА_2 систематично передавала ОСОБА_9 продукти харчування, засоби гігієни.

Суди також встановили, що ОСОБА_3 за власні кошти здійснила ремонт у будинку ОСОБА_1 (замінила підлогу та плитку в коридорі, встановила нові двері, надала в користування телевізор, холодильник, придбала дрова), тобто дбала про покращення умов проживання ОСОБА_1 Відповідач оплатила витрати у зв'язку із святкування 80-ти річчя ОСОБА_1

Отже, судами встановлено, що відповідач не тільки виконувала взяті на себе обов'язки за спадковими договорами, але й надавала іншу необхідну допомогу для позивача.

На підставі викладеного суди дійшли правильного висновку, що зобов'язання сторонами договору викладені так, що з них не випливає обов'язкове їх виконання особисто набувачем. Зміст зобов'язань має організаційний характер, зокрема, забезпечення прибирання не тотожно прибиранню особисто. Тому змістом зобов`язань набувача було забезпечення та організація надання послуг, які і надавались позивачці. Крім того, з актів цивільного законодавства та суті зобов'язань, визначених спадковими договорами, не випливає обов'язок набувача виконати зобов'язання особисто. Будь-яких доказів невиконання обов'язків, обумовлених спадковими договорами, позивачем не надано і не спростовано доводів відповідача про організацію надання необхідних послуг, які підтверджені показаннями свідків.

Апеляційним судом обґрунтовано спростовано доводи ОСОБА_1 про те, що ремонт будинку ОСОБА_3 здійснила у своїх інтересах, оскільки у зазначеному будинку проживає позивач, а не відповідач.

Також суд апеляційної інстанції правильно залишив поза увагою доводи скаржника, що вона перебувала на стаціонарному лікуванні у лікарні та потребувала у зв'язку з цим догляду, оскільки згідно з листом Комунального закладу «Центральна районна лікарня Калуської міської та районної рад» від 26 березня 2018 року ОСОБА_1 не перебувала на стаціонарному лікуванні.

У матеріалах справи знаходиться довідка Комунальної організації «Станція швидкої та невідкладної медичної допомоги» Калуської міської ради Івано-Франківської області, відповідно до якої 19 січня 2017 року, 25 січня 2017 року, 08 квітня 2017 року, 26 жовтеня 2017 року, 30 жовтня 2017 року зареєстровані виклики з приводу «високого тиску», після огляду лікарями на АДРЕСА_1 ОСОБА_1 залишилася вдома, її не госпіталізували.

Отже, суди попередніх інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів, зробили правильний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки аналіз спадкових договорів не дає зробити беззаперечного висновку про те, що виконання умов спадкового договору повинно здійснюватись особисто набувачем. Судами встановлено, що відповідач належно виконував умови спадкового договору.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому ці судові рішення необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦК України).

За результатом касаційного розгляду вимоги скаржника не підлягають задоволенню, отже, на неї покладається судовий збір за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

В. В. Пророк

В. М. Сімоненко

І. М. Фаловська