Справа № 353/867/19
Провадження № 2/353/446/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н.І.,

з участю секретаря судового засідання - Риндич О.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовною заявою, в якій просила визнати за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , який проживав по АДРЕСА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, в т.ч. на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який належав на праві власності його матері ОСОБА_3 .

05.07.2019 року вона звернулася до Першої Івано-Франківської нотаріальної контори із заявою про видачу на її ім`я сідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний будинок, однак, їй в нотаріальному порядку відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки немає оформлених належним чином правововстановлюючих документів про належність майна її батькові.

У зв`язку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який в свою чергу успадкував вказане домоволодіння в порядку спадкуваня за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилася, однак на адресу суду надіслала заяву, в якій просила суд справу розглядати без її участі, оскільки в судове засідання не може з`явитися за сімейними обставинами.

Представник відповідача Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що позов визнає в повному обсязі, заперечень проти позову немає та просив справу розглядати без його участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов, з врахуванням уточнених позовних вимог, підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав:

Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги № 5, виданої Тлумацькою міською радою об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 669 від 06.09.2018 року, станом на 01.07.1990 року, за ОСОБА_3 (бабуся позивача), ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була головою двору, значилось господарство № НОМЕР_1 стор. АДРЕСА_3 , яке розташоване по АДРЕСА_1 (а.с. 10). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 30.01.2009 року, відсоток зносу житлового будинку та господарських будівель становить 61 % та 65 % відповідно (а.с. 17-19).

Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вирішуючи спори про право приватної власності на майно, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення, набуті з передбачених законом підстав.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, ОСОБА_3 належало майно господарського двору, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Королівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 51 від 15.09.2009 року вирішено оформити право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_3 (бабуся позивача), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9).

Відповідно до копії свідоцтва про народження батьками ОСОБА_2 (батько позивача) були ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (бабуся позивача) (а.с. 14). ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 (батько позивача) одружився з ОСОБА_5 та після реєстрації одруження останній присвоєно прізвище « ОСОБА_6 », що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 59 зворот). У шлюбі ОСОБА_2 (батько позивача) та ОСОБА_7 (мати позивача) ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася дочка ОСОБА_1 (позивач), що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 15).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 (бабуся позивача) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Ще за життя ОСОБА_3 (бабуся позивача) посвідчила заповіт, яким житловий будинок, стайню та все те, що в житловому будинку, заповіла своєму синові ОСОБА_2 (батько позивача), що підтверджується копією заповіту від 22.01.1992 року (а.с. 11).

Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця ОСОБА_3 (бабуся позивача), для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

ОСОБА_2 (батько позивача) прийняв спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , оскільки вступилив в управління спадковим майном, проводив похорон померлої матері, допомагав по веденню господарства, обробляв земельну ділянку, сплачував земельний податок, на день смерті матері проживав разом з нею по АДРЕСА_1 (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (батько позивача), що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8).

В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Після смерті батька ОСОБА_2 спадщину прийняла позивач ОСОБА_1 , оскільки 29.05.2009 року подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с. 57). Дружина ОСОБА_2 ОСОБА_8 (мати позивача) 29.05.2009 року подала на адресу Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори заяву № 1125 про відмову від належної частки у спадшині, якою відмовилася від належної їй частки у спадщині, яка залишилася після смерті її чоловіка ОСОБА_2 в користь їхньої дочки ОСОБА_1 (позивач) (а.с. 58). Дані відомості також підтверджуються довідкою Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори № 2273/02-14 від 10.07.2019 року (а.с. 24) та копією спадкової справи №537/2009 від 29.05.2009 року, заведеної Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_2 (батько позивача) (а.с. 57-82), з якої вбачається, що ОСОБА_1 (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , яка прийняла та частково оформила спадщину на своє ім`я.

Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який в свою чергу успадкував дане домоволодіння після смерті матері ОСОБА_3 .

Позивачу ОСОБА_1 в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на житловий будинок з господарськими буділями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_2 , оскільки відсутні належним чином оформлені правовстановлюючі документи, які би посвідчували право власності ОСОБА_2 (батько позивача) на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Антонюк Л.І. за № 2279/02-31 від 10.07.2019 року (а.с. 16).

Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За встановлених судом обставин, позов, з врахуванням уточнених позовних вимог, слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачам слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову, а саме 421,23 грн.

На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року), керуючись ст. ст. 13, 82, 142, 200, 206, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителькою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, та розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 .

Повернути позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жительці АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , сплачений нею по квитанції № 0.0..1 від 04.09.2019 року судовий збір в розмірі 421 (Чотириста двадцять один) гривень 23 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Н.І. Лущак

Повний текст судового рішення складено «28» грудня 2019 року.