Житомирський апеляційний суд
Справа №287/33/18-ц Головуючий у 1-й інст. Стратович О. В.
Категорія 43 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Борисюка Р.М. Григорусь Н.Й. при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №287/33/18 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Олевське лісове господарство», Олевської міської ради про визнання дій неправомірними, визнання права на приватизацію житлового будинку та зобов'язання провести приватизацію житлового будинку

за апеляційною скаргою Державного підприємства «Олевське лісове господарство»

на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 17 вересня 2018 року,ухвалене під головуванням судді Стратовича О.В. у м. Олевськ,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Олевське лісове господарство» та Олевської міської ради про визнання неправомірною відмови у приватизації житлового будинку по АДРЕСА_1, визнання права на приватизацію житлового будинку та зобов'язання провести приватизацію. В обгрунтування позову зазначила, що у 1969 році її чоловіку ОСОБА_2, який працював лісничим, було видано ордер на цей будинок, у 1983 році чоловік помер і в будинку залишилась проживати вона, як наймач.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 17 вересня 2018 року позов задоволено. Визнана незаконною відмова Державного підприємства «Олевське лісове господарство» в проведенні приватизації, визнано за ОСОБА_2 право на приватизацію, зобов'язано відповідачів провести приватизацію будинку.

В апеляційній скарзі Державне підприємство «Олевське лісове господарство» просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про відмову у позові. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд не взяв до уваги докази того, що спірний будинок є службовим приміщенням, введений в експлуатацію у 1969 році, а тому норми Житлового кодексу України на нього не поширюються. Позивачка не надала доказів на підтвердження видачі ОСОБА_2 ордеру, договір найму жила з нею не укладався.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Встановлено, що у 1969 році був прийнятий в експлуатацію та взятий на облік основних засобів Олевського держлісгоспу житловий будинок по АДРЕСА_1. У тому ж році даний будинок був наданий для проживання ОСОБА_2, який на той час працював лісничим Камянського лісництва. У 1983 році ОСОБА_2 помер.

Дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_1 залишилась проживати в будинку після смерті чоловіка, що підтверджується списком службових житлових квартир від 01.01.2001року, довідкою Олевської міської ради про склад сім'ї від 10.11.2017 року (а.с.19, 20).

Відповідно до довідки Державного ощадного банку України, філія Житомирського обласного управління « АТ Ощадбанк» ТВБВ № 10005/036 від 30.01.2018 року ОСОБА_1 житлового чеку не отримувала.

Рішенням профкому Державне підприємство «Олевське лісове господарство» від 20.04.2017 року позивачці відмовлено у наданні дозволу на приватизацію будинку.

До об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму (ч.1 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Не підлягають приватизації, зокрема, квартири (будинки) віднесені у встановленому порядку до числа службових (ч.2 ст.2 Закону).

Відповідно до ч.3 ст.279 ЦК УРСР 1963 року жиле приміщення, незалежно від належності будинку, в якому воно знаходиться, включається до числа службових рішенням виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих і надається за спеціальним ордером, що видається виконавчим комітетом.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що виконавчий комітет місцевої ради приймав рішенням про включення спірного будинку до числа службових і видав ОСОБА_2 спеціальний ордер.

Отже, житловий будинок по АДРЕСА_1 є відомчим будинком, який належить до державного житлового фонду і є об'єктом приватизації.

Як передбачено ч.ч.1,3 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

З матеріалів справи не вбачається, що житловий будинок по АДРЕСА_1 передавався держлісгоспом до комунальної власності у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.278 ЦК УРСР 1963 року в будинках державних організацій рішення про заселення жилого приміщення приймає адміністрація спільно з профспілковим комітетом, про що повідомляє виконавчий комітет відповідної Ради депутатів трудящих, на підставі рішення про надання жилого приміщення в найом рада видає громадянинові ордер на зайняття житлового приміщення.

Згідно ст.61 ЖК України договір найму в будинках державного житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера. Згідно ч.1 ст.811 ЦК України договір найму укладається у письмовій формі.

Позивачкою не надано доказів щодо отримання ОСОБА_2 ордеру на зайняття жилого приміщення та укладення між ним та лісгоспом договору найму, а також не надано доказів про укладення між нею та Олевським лісгосопом договору найму жилого приміщення протягом 1969-2018 років. За повідомленням Державного підприємства «Олевське лісове господарство» такі договори найму не укладались. Реєстрація ОСОБА_1 з 1996 року в с.Кам'янка (без зазначення адреси) не свідчить про наявність договору найму жилого приміщення.

Оскільки позивачкою не надано письмового договору найму або рішення суду, яким встановлено її право на користування спірним приміщенням на умовах найму, вона в контексті ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не є особою, яка використовує житлове приміщення на умовах найму . Тому висновок суду про обґрунтованість вимоги про визнання права на приватизацію, визнання неправомірною відмови у приватизації і зобов'язання лісгоспу провести приватизацію суперечить обставинам справи і не відповідає нормам матеріального закону. Олевська міська рада, на баланс якої будинок не передавався, не наділена повноваженнями щодо його приватизації.

За таких обставин рішення належить скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Олевське лісове господарство» задовольнити, рішення Олевського районного суду Житомирської області від 17 вересня 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Головуюча: Судді: