П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 752/1334/14-ц

Номер провадження 22-ц/824/9128/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Андрієнко А. М.,

за участю секретаря судового засідання -Якушко Т. А.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року, постановлену під головуванням судді Хоменко В. С., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту окремого проживання дружини та чоловіка у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин та визнання права особистої приватної власності на грошові кошти, за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Назара Васильовича про звернення стягнення на майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому порядку,

в с т а н о в и в :

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 08 лютого 2016 року (занесеною до журналу судового засідання) зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту окремого проживання дружини та чоловіка у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин та визнання права особистої приватної власності на грошові кошти прийнято до розгляду.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 28 вересня 2017 року (т. VII а.с. 38 - 47) позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Поділено грошові кошти по Ѕ кожному, які знаходились на рахунках у банківських установах на ім`я ОСОБА_2 у відповідних грошових одиницях, та які були зняті ним з рахунків а саме:

Ѕ від встановлених 101 475,62 доларів США;

Ѕ від встановлених 10 485,59 Євро;

Ѕ від встановлених 473 168 грн. 51 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 50 737,81 долара США.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 5 242,79 Євро.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 236 584 грн. 25 коп.

Поділено спільне майно подружжя автомобіль НОNDA CIVIС 4D об`єм двигуна 1799 см3, колір бежевий, 2007 року випуску, реєстраційний номер автомобіля НОМЕР_1 , визнавши за ОСОБА_2 та ОСОБА_6 право власності по Ѕ частині автомобіля за кожним із них.

Визнано за ОСОБА_6 право власності як співзабудовника на Ѕ частину збудованого за час шлюбу, але не прийнятого в експлуатацію об`єкта незавершеного будівництва - дачного будинку по АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_6 право на Ѕ частину паєнагромадження внесеного за рахунок спільних грошових коштів подружжя в якості оплати паю гаражного боксу № НОМЕР_2 поверх 1, ряд 4 в гаражному кооперативі «Залізничник», розташованому по вулиці Толстого, 64 Солом`янського району міста Києва.

Визнано право ОСОБА_3 на оформлення та реєстрацію, у відповідних органах та у встановленому законодавством порядку, право власності на Ѕ частини кожного наступного нерухомого майна:

дачного будинку по АДРЕСА_1 ;

гаражного боксу № НОМЕР_2 поверх 1, ряд 4 в гаражному кооперативі «Залізничник», розташованому по вулиці Толстого, 64 Солом`янського району міста Києва.

У задоволенні решти позовних вимог за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту окремого проживання дружини та чоловіка у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин та визнання права особистої приватної власності на грошові кошти - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування судових витрат 5 127 грн. 60 коп.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 29 листопада 2017 року (т. VII а.с. 118 - 127) апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_1 відхилено, рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 вересня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 28 березня 2018 року (т. VII а.с. 205 - 212) касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_1 , залишено без задоволення, рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва 29 листопада 2017 року залишено без змін.

У січні 2019 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павлюк Н.В. звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано у встановленому порядку.

Заяву обґрунтовано, зокрема, тим, що в процесі примусового виконання рішення приватним виконавцем звернуто стягнення на майно та кошти боржника, оголошено в розшук транспортний засіб, однак рішення суду виконано частково, а саме, залишок боргу за виконавчим документом становить 820 839 грн. 98 коп., а також залишок несплаченої основної винагороди приватного виконавця в розмірі 10% від суми, що підлягає стягненню.

Разом з тим, під час примусового виконання виконавчого документу приватним виконавцем встановлено наявність у боржника незареєстрованого майна, на яке може бути звернуто стягнення. Зі спадкової справи № 480/2014 вбачається, що боржник прийняв у спадщину квартиру АДРЕСА_4 після померлої ОСОБА_7 , однак не зареєстрував у встановленому законом порядку.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року (т. ІХ а.с. 31 - 36) задоволено подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Назара Васильовича, надано приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Павлюку Назару Васильовичу дозвіл на звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, що належить боржнику ОСОБА_2 , а саме квартиру АДРЕСА_4 .

Не погоджуючись з ухвалою суду, 10 травня 2019 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 направив апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, не з`ясування судом усіх фактичних обставин справи та ненадання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, просив скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні подання приватного виконавця.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідно до приписів ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Боржник є власником рухомого майна - транспортного засобу НОNDA CIVIС 4D, ця обставина була встановлена приватним виконавцем. Крім того останній є власником гаражного боксу № НОМЕР_2 в гаражному кооперативі «Залізничник» та земельної ділянки, площею 0,0593 га а межах Садового товариства «Озерне», на якій сторонами під час шлюбу було самочинно збудовано садовий будинок, площею 77,3 кв. м.

Разом з тим, приватним виконавцем порушено черговість звернення стягнення на майно, що належить боржнику, оскільки в другу чергу після транспортного засобу останній мав звернути стягнення на вищевказаний гаражний бокс, а тільки потім на земельну ділянку та квартиру.

Скаржник зазначає, що стягувач чинила йому перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_5 , у зв`язку з чим він змушений був тимчасово проживати в Садовому товаристві «Озерне» на території М.-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Приватному виконавцю достовірно було відомо про місце фактичного проживання боржника, проте не було направлено жодного документа за адресою проживання боржника.

Крім того, спірна квартира не була набута боржником в порядку спадкування, а тому останній не набув жодних майнових прав на цей об`єкт нерухомого майна, що свідчить про відсутність підстав для звернення стягнення на нього.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 травня 2019 року поновлено процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 червня 2019 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в судове засідання з повідомленням учасників справи.

14 червня 2019 року на адресу суду надійшов відзив від ОСОБА_8 з відповідним підтвердження його надсилання іншим учасникам справи. З відзиву, зокрема, вбачається, що судовий процес щодо поділу майна подружжя і виконання рішення суду триває більше 6 років, при цьому позивач наголошує на поважному віці сторін.

ОСОБА_2 з моменту початку судового процесу щодо поділу майна подружжя приховує свої кошти, а тому примусове виконання рішення суду першої інстанції можливе лише за рахунок зареєстрованого та незареєстрованого майна.

Належність квартири АДРЕСА_6 саме ОСОБА_2 підтверджується копією спадкової справи. Крім того, останній отримує дохід від здачі в оренду даної квартири.

Крім того, в Солом`янському та Святошинському районних судах міста Києва розглядаються цивільні справи про стягнення з ОСОБА_2 боргу на загальну суму майже 6 500 000 грн.

14 червня 2019 року на адресу суду надійшов відзив від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва з відповідним підтвердженням його надсилання іншим учасникам справи. З відзиву, зокрема, вбачається, що під час примусового виконання виконавчого документу приватним виконавцем встановлено наявність у боржника незареєстрованого майна, на яке може бути звернуто стягнення, зокрема квартири АДРЕСА_4 .

Зі спадкової справи вбачається, що боржник прийняв у спадщину вищевказану квартиру після померлої ОСОБА_7 , а, отже, боржнику належить дане нерухоме майно, незареєстроване у встановленому законом порядку.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Ковальчук С. М. підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.

ОСОБА_8 та її представник - адвокат Горяйнова А. О. заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили суд залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, як законну та обґрунтовану.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення та доводи представника ОСОБА_2 , а також ОСОБА_8 та її представника, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Н. В. про звернення стягнення на майно, право власності на яке не зареєстровано у встановленому порядку, суд першої інстанції виходив з того, що боржник, достовірно знаючи про наявність судового рішення та відкритого виконавчого провадження, ухиляється від виконання рішення.

Разом з тим, ОСОБА_2 у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7 , але свідоцтво про право на спадщину за заповітом не отримав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Голосіївським районним судом міста Києва 14 грудня 2017 року видано виконавчий лист № 752/1334/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 50 737,81 доларів США.

27 квітня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Павлюком Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56291691 з примусового виконання виконавчого листа № 752/1334/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 та користь ОСОБА_8 50 737,81 доларів США.

27 квітня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Павлюком Н.В. винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника в межах суми стягнення.

02 травня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Павлюком Н.В. винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено її на виконання до банківських, інших фінансових установ.

Згідно відповіді ПАТ «КБ «Глобус» від 10 травня 2018 року вбачається, що на рахунках боржника наявні грошові кошти в загальному розмірі 192 361,21 грн., котрі, як вбачається з матеріалів подання, були перераховані стягувачу в установленому законом порядку в рахунок часткового погашення заборгованості за виконавчим документом.

Згідно відповіді ПАТ АБ «Південний» від 14 травня 2018 року на рахунках боржника були наявні грошові кошти в загальному розмірі 14 369 грн. 47 коп., котрі, як вбачається з матеріалів подання, були перераховані стягувачу в установленому законом порядку в рахунок часткового погашення заборгованості за виконавчим документом.

Згідно відповіді РСЦМВС в м. Києві від 25 травня 2018 року за боржником ОСОБА_2 зареєстрований транспортний засіб, котрий за постановою приватного виконавця перебував у розшуку.

Відповідно до відповідей ПАТ «Мегабанк» від 23 квітня 2018 року, АТ «Таскомбанк» від 24 квітня 2018 року, ПАТ «Альфа Банк» від 24 квітня 2018 року, ПАТ «Ощадбанк» від 15 серпня 2018 року, ПАТ «Банк Восток» від 13 серпня 2018 року, ПАТ «Універсал Банк» від 07 серпня 2018 року, АТ «Таскомбанк» від 06 серпня 2018 року, АТ «Сбербанк» від 07 серпня 2018 року, ПАТ «КБ «Приватбанк» від 29 серпня 2018 року, ПАТ «Акцент-Банк» від 10 серпня 2018 року, АТ «УкрСиббанк» від 20 вересня 2018 року, АТ «Укрсоцбанк» від 10 серпня 2018 року, АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 03 серпня 2018 року, ПАТ «Універсал Банк» від 07 серпня 2018 року, ПАТ «АКПІБ» від 06 серпня 2018 року у боржника відсутні рахунки або ж кошти на рахунках.

Постановою приватного виконавця від 30 травня 2018 року описано та накладено арешт на майно боржника: 1/4 частину квартири АДРЕСА_5 .

У процесі примусового виконання судового рішення було проведено оцінку нерухомості та визначено вартість 1/4 частини квартири АДРЕСА_5 та належить ОСОБА_2 , а саме 433 528 грн.

Відповідно до протоколу проведення електронних торгів ДП «Сетам» № 361441 від 09 вересня 2018 року торги щодо лота: 1/4 частини квартири АДРЕСА_5 , не відбулись у зв`язку із відсутністю допущених учасників. Стартова ціна - 303 469 грн. 60 коп.

З акту приватного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 11 жовтня 2018 року вбачається, що нереалізоване на третіх торгах майно передано стягувачу в рахунок погашення боргу.

Залишок заборгованості боржника, котрий підлягає стягненню, становить 820 839 грн. 98 коп.

З матеріалів спадкової справи № 480/2014 вбачається, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 на праві власності належала квартира АДРЕСА_4 .

За життя ОСОБА_7 склала заповіт від 07 лютого 2001 року, яким все майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складало, та все те, на що вона матиме право за законом, заповіла сину - ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу котрої увійшла квартира АДРЕСА_4 .

10 липня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Другої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, визначеної в заповіті, оскільки фактично вступив в управління спадковим майном відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент смерті ОСОБА_7 .

Разом з тим, свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я боржника на квартиру АДРЕСА_4 не видавалось.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень згідно зі ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 4 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Частиною 10 ст. 440 ЦПК України передбачено, що питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 549 ЦК України (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Так, після смерті матері ОСОБА_2 прийняв спадщину, так як фактично вступив в управління майном. Разом з тим, з матеріалів спадкової справи неможливо встановити дату прийняття спадщини після померлої у 2002 році ОСОБА_7 , оскільки відсутні дані щодо факту вступу в управління спадковим майном (дані щодо реєстрації, проживання разом з спадкодавцем на момент смерті тощо), а останнім з 2002 року не було отримано свідоцтво про право на спадщину.

Всупереч приписам ст. 81 ЦПК України, приватним виконавцем не надано беззаперечних доказів щодо належності спірної квартири відповідачу на праві власності в порядку спадкування.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було передчасно визначено правовий статус спірного нерухомого майна як власності ОСОБА_2 , а відповідно і право приватного виконавця на звернення стягнення на це майно на виконання рішення суду.

Крім того, під час апеляційного перегляду встановлено, що між боржником та стягувачем існує спір стосовно сплачених спільно коштів у рахунок паєнагромадження щодо квартири АДРЕСА_4 .

Тобто, постановляючи оскаржувану ухвалу, Голосіївський районний суд міста Києва вирішив спір стосовно паєнагромаджень щодо спірної квартири, що наразі ще перебуває на стадії судового розгляду в суді першої інстанції .

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, оскаржуване судове рішення не можна назвати законним та обґрунтованим в розумінні ст.263 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного судового рішення з ухваленням нового про відмову в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Н. В. про звернення стягнення на майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому порядку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року - скасувати. Постановити нову.

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Н. В. про звернення стягнення на майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому порядку, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 23 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В.В. Саліхов

А. М. Андрієнко