ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6642/18 Номер провадження 22-ц/814/540/19Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів: Лобова О.А., Пікуля В.П.

за участю секретаря Зеленської О.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Павлюка Ігоря Олександровича

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2018 року, ухваленого під головуванням судді Яковенко Н.Л., дату виготовлення повного тексту рішення - не вказано,

у справі за заявою лікаря - психіатра 2-А відділення Полтавської обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Мальцева Максименка Олега Сергійовича про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_2, заінтересовані особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року лікар - психіатр 2-А відділення Полтавської обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Мальцева Максименко Олег Сергійович звернувся до суду з заявою про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_2.

Заява мотивована тим, що на стаціонарне лікування у 2-А відділення лікарні в порядку примусової госпіталізації 21 листопада 2018 року о 14 год. 40 хв. за направленням лікаря - психіатра Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_8 був госпіталізований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, загострення. ОСОБА_2 психічно хворіє з 1999 року, вперше знаходився на лікуванні в Полтавської обласної клінічної лікарні з 2000 року, відмічалась тривала ремісія, з 2006 року психічний стан погіршився, захворювання прийняло безперервний тип перебігу. ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи до 01.01.2011 року, черговий переогляд МСЕК не пройшов, так-як в зв'язку з погіршенням психічного стану відмовляється відвідувати лікаря-психіатра ПОПНД. ОСОБА_2 поводить себе агресивно, неадекватно по відношенню до оточуючих, висловлює погрози, образи.

Зважаючи на наявність у хворого тяжкого психічного розладу, відмову від добровільного лікування, реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечують життєдіяльність, на підставі ст. ст. 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу», просив винести рішення про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного стаціонару.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2018 року заяву лікаря - психіатра 2-А відділення Полтавської обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Мальцева Максименка Олега Сергійовича про примусову госпіталізацію ОСОБА_2, заінтересовані особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - задоволено.

Госпіталізовано в примусовому порядку до психіатричного стаціонару ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився ОСОБА_2, в інтересах якого, апеляційну скаргу подав адвокат Павлюк І.О., просить, оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні заяви лікаря - психіатра 2-А відділення Полтавської обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Мальцева Максименка Олега Сергійовича відмовити.

Вказує, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом не правильно застосовано норми матеріального права, а обставини справи, що мають значення для справи є недоведеними.

В.о. керівника Полтавської місцевої прокуратури Д.Радійчук подав відзив на апеляційну скаргу, вказує, що судом першої інстанції вірно встановлено наявність у ОСОБА_2 психічного розладу, а також те, що поведінка останнього становила небезпеку для нього самого та оточуючих, належне лікування можливе лише в умовах стаціонару, а тому, на час ухвалення оскаржуваного рішення, були підстави для примусової госпіталізації ОСОБА_2 до психіатричного закладу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що в Полтавську обласну клінічну психіатричну лікарню ім. О.Ф.Мальцева 21 листопада 2018 року о 14 год. 40 хв. за направленням лікаря-психіатра ОСОБА_8 був госпіталізований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, загострення. В приймальному відділенні Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф.Мальцева, під час огляду черговим лікарем, ОСОБА_2, не дав усвідомленої згоди на лікування в психіатричному стаціонарі.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів Полтавської обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Мальцева від 22 листопада 2018 року № 51 госпіталізація ОСОБА_2 до психіатричного стаціонару у примусовому порядку визнана доцільною, оскільки у нього до цього мав місце психічний розлад у вигляді шизофренії, параноїдна форма, параноїчний синдром, безперервний тип перебігу, в силу якого ОСОБА_2, вчиняє дії, які являють безпосередню небезпеку для нього та оточуючих.

З вказаного висновку вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, загострення. Психічно хворіє з 1999 року, вперше знаходився на лікуванні в Полтавській обласній клінічній лікарні ім. О.Ф. Мальцева з 2000 року, відмічалась тривала ремісія, з 2006 року психічний стан погіршився, захворювання прийняло безперервний тип перебігу. ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи до 01.01.2011 року, черговий переогляд МСЕК не пройшов, так-як в зв'язку з погіршенням психічного стану відмовляється відвідувати лікаря-психіатра Полтавського неврологічного диспансеру. ОСОБА_2 поводить себе агресивно, неадекватно по відношенню до оточуючих, висловлює погрози та образи.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» установлено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Підпунктом «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифікованої Верховною Радою України прийняттям Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР) кожному гарантується право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім законного затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законного затримання психічно хворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг відповідно до процедури, встановленої законом.

Так, прикладом реалізації права на свободу та особисту недоторканність в контексті положень підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що стосується позбавлення (обмеження) волі психічнохворих шляхом поміщення їх у психіатричний заклад, є рішення у справі Вінтерверп проти Нідерландів від 24 жовтня 1979 року.

У вказаній справі ЄСПЛ звернув увагу на три вимоги, що зумовлюють наявність законних підстав для обмеження волі психічно хворої особи. Зокрема, особа повинна реально страждати психічним захворюванням, тобто реальні психічні розлади повинні бути встановлені компетентними органами на основі об'єктивної медичної експертизи; психічні розлади повинні досягти такого рівня, які виправдовують позбавлення волі; дійсність позбавлення волі залежить від наявності такого захворювання, особа може бути позбавлена волі до тих пір, поки є захворювання, що встановлено відповідним висновком.

Такі ж висновки містяться й в інших рішеннях ЄСПЛ, а саме рішення від 28 жовтня 2003 року у справі Ракевич проти Російської Федерації, рішенні від 27 березня 2008 року у справі Штукатуров проти Російської Федерації.

За наявним обґрунтованим висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім. О.Ф. Мальцева від 22 листопада 2018 року № 51, місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для госпіталізації в примусовому порядку ОСОБА_2 до психіатричного стаціонару без його згоди, оскільки останній страждає на психічні розлади з 1999 року, має діагноз: шизофренія, параноїдна форма, внаслідок загострення хвороби вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих.

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що в матеріалах справи відсутній вирок суду, який набрав законної сили та яким встановлено вину ОСОБА_2 є помилковим, оскільки примусова госпіталізація особи не передбачає обов'язковість ухвалення вироку за вчинення суспільно-небезпечного діяння хворою особою для підтвердження реальності намірів вчинення дій, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих.

Про реальність намірів ОСОБА_2 вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих свідчать докази наявні в матеріалах справи, а саме: висновок комісії лікарів-психіатрів Полтавської обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Мальцева від 22 листопада 2018 року, направлення на госпіталізацію до Полтавського обласного неврологічного диспансеру від 01.11.2018 року, письмові пояснення гр.ОСОБА_10, ОСОБА_11, колишньої дружини ОСОБА_6, інформація начальника ВП №2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області про розгляд звернення ОСОБА_12, щодо психологічного насильства від 12.10.2018 року, витяг з ЄДРДР № 0001178 від 04.10.2018 року, щодо вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. (а.с. 5-17)

Оскільки, наявність психічного розладу ОСОБА_2 було встановлено на підставах та в порядку визначеному законом, встановлено, що поведінка останнього, становила небезпеку для нього самого та оточуючих, станом на час звернення з заявою, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив заяву лікаря - психіатра 2-А відділення Полтавської обласної клінічної лікарні ім.. О.Ф. Мальцева Максименка Олега Сергійовича про примусову госпіталізацію ОСОБА_2.

Доводи викладені в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_2 самостійно, в повному обсязі забезпечує всі свої життєві потреби, тому у проходженні переогляду в МСЕК для продовження групи інвалідності не потребує, є неспроможними, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази працевлаштованості чи отримання прибутку для забезпечення життєвих потреб без відповідної грошової державної допомоги по інвалідності.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлене без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до незгоди з ним.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів за результатами апеляційного розгляду справи вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного, всебічного та обєктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом надана відповідна правова оцінка, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Павлюка Ігоря Олександровича - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2018 року

Головуючий-суддя О.О. Панченко

Судді: В.П. Пікуль

О.А.Лобов