__________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/42/15-ц
Провадження № 6/520/144/19
У Х В А Л А

про примусове проникнення до житла

12.02.2019 року

Київський районний суд м. Одеси

головуючий суддя Куриленко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участю боржника ОСОБА_1 щодо примусового проникнення до житла для опису й арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

11.02.2019 року головний державний виконавець Щеглова Є.В. звернулась до суду з поданням, в якому просила дозволити відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, примусове проникнення до будинку АДРЕСА_2 та садового будинку за адресою: АДРЕСА_3 садове товариство садового масиву "Новодофінівський", АДРЕСА_4 для проведення виконавчих дій, пов'язаних з описом й арештом майна боржника - ОСОБА_1 (ік НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1).

В своєму поданні державний виконавець посилається на те, що боржник вимоги за виконавчими документами в добровільному порядку не виконує, перешкоджає проведенню виконавчих дій, щодо перевірки майнового стану, тому державний виконавець звертається до суду для вирішення питання щодо примусового проникнення до житла боржника.

Частиною 2 статті 439 ЦПК України визначено, що суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Сторони по справі у судове засідання не з'явились, їх неявка не перешкоджає розгляду даного подання.

Боржник ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд даного подання телефоноргаммою, однак, до суду не з`явився, жодних заперечень не надав.

Суд, дослідивши подання, вважає, що його слід задовольнити, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 520/42/15-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29.04.2015 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» - було задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (, № п/р одержувача: 9000, банк одержувача: ПАТ «УкрСиббанк», код одержувача: 3510005) загальну суму заборгованості за Кредитним договором №0 від 23.08.2007 року у розмірі, що становить 27 736, 23 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на день винесення рішення (100 дол. США=2226,2406) становить 617 475,21 гривень. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (, № п/р одержувача: 9000, банк одержувача: ПАТ «УкрСиббанк», код одержувача: 3510005) загальну суму заборгованості за кредитним договором №0 від 18.12.2007 року у розмірі, що становить 58 984, 51 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на день винесення рішення (100 дол. США=2226,2406) становить 1 313 137,11 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (, № п/р одержувача: 9000, банк одержувача: ПАТ «УкрСиббанк», код одержувача: 3510005) судовий збір у розмірі 3654 гривень. В решті позов залишено без задоволення.

Слід зазначити, що ухвалою колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області від 29.05.2018 року прийнято відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від апеляційних скарг на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.04.2015 року, апеляційне провадження закрито.

17 липня 2015 року Київським районним судом м. Одеси було видано виконавчі листи №520/42/15-ц щодо примусового виконання рішення суду в частині боржника ОСОБА_1

Відповідно до статей 17, 19, 20, 25 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем 04 жовтня 2016 року винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень № 52461801, № 52461860, № 52461928. Копії постанов направлено сторонам виконавчого провадження.

Постановою головного державного виконавця Першого Київського ВДВС від 24.01.2018 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1.

В подальшому вищевказані виконавчі провадження постановою начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області з передані з першого Київського відділу ДВС на виконання до ВПВСР, які в свою чергу постановами від 23.03.2018 року були прийняті до виконання.

22 березня 2018 року головним державним виконавцем відділу була винесена постанова про об'єднання виконавчих проваджень № 52461801, № 52461860, № 52461928 у зведене виконавче провадження № 56974364.

Боржником рішення суду в добровільному порядку не виконано, у зв'язку з чим державним виконавцем проведено дії щодо розшуку майна, належного ОСОБА_1. шляхом направлення запитів до реєструючих установ, в результаті чого було встановлено відсутність доходів у останнього.

З метою виявлення майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, державним виконавцем надіслано запити до реєструючих установ.

Згідно довідки ДФС за боржником зареєстровані рахунки у банківських установах не значаться, місце роботи не відомо, боржник пенсію не отримує.

Згідно довідки Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області за боржником зареєстрований автомобіль NISSAN X-TRAIL, 2005 р.в., НОМЕР_3, який було оголошено в розшук відповідною постановою державного виконавця. Проте станом на теперішній час, автомобіль відповідними підрозділами ГУНП в Одеській області не був затриманий.

Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником зареєстроване нерухоме майно, а саме: будинок АДРЕСА_2 та садовий будинок за адресою: АДРЕСА_3 садове товариство садового масиву "Новодофінівський", АДРЕСА_4.

На вищевказане майно боржника необхідно звернути стягнення.

Згідно з актами державного виконавця від 18.04.2017, 18.05.2018, 04.06.2018, 20.07.2018 описати й арештувати вищевказані об'єкти нерухомості, а також перевірити майновий стан боржника за вказаними адресами неможливо у зв'язку з відмовою надати доступ до вищевказаних будинків.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження державним виконавцем вживались всі необхідні дії передбачені ЗУ « Про виконавче провадження» з метою виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2015 року.

Таким чином, судом встановлено, що державному виконавцю необхідно здійснити примусове входження до житла ОСОБА_1

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до пунктів 4, 13, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Отже, Закон України "Про виконавче провадження" передбачає право державного виконавця на звернення до суду із поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

У відповідності до ст. 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Подання державного виконавця містить докази того, що боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до житла у відведений для нього час вчинення виконавчих дій, уникає викликів державного виконавця та перешкоджає проведенню виконавчих дій. Відповідно до чинного законодавства України державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно та повно.

Отже, за змістом наведених норм слід дійти висновку, що станом на час порушення питання про необхідність входження у житлове приміщення боржника на підставі рішення суду, уповноважена особа органу примусового виконання зобов'язана дотриматись встановленого законодавством порядку проведення виконавчих дій від часу відкриття провадження, як це визначено нормами Закону України «Про виконавче провадження», що має місце вданому випадку.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, однак боржник є власником житлового приміщення, а саме: будинку АДРЕСА_2 та садового будинку за адресою: АДРЕСА_3 садове товариство садового масиву "Новодофінівський", АДРЕСА_4 - суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника, оскільки державним виконавцем надано достатньо доказів, які свідчать про необхідність надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника як можливого способу виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 258-260, 261, 439 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участю боржника ОСОБА_1 щодо примусового проникнення до житла для опису й арешту майна - задовольнити

Дозволити Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області примусове проникнення до будинку АДРЕСА_2 та садового будинку за адресою: АДРЕСА_3 садове товариство садового масиву "Новодофінівський", АДРЕСА_4 для проведення виконавчих дій, пов'язаних з описом й арештом майна боржника - ОСОБА_1 (ік НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси

Суддя Куриленко О. М.