Номер провадження: 22-ц/813/7614/19
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі за заявою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича про вирішення питання щодо затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за позикою, та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики, -

встановила:

05 серпня 2019 року приватний виконавець Цинєв А.О. звернувся до суду першої інстанції з заявою, в якій просив вирішити питання щодо затвердження мирової угоди від 05 серпня 2019 року, яку укладено між сторонами виконавчого провадження ВП № 59709633 у процесі виконання ухвали про затвердження мирової угоди та закриття провадження по справі, виданої Київським районним судом м. Одеси 02 серпня 2019 року у справі №520/16134/19.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2019 року заяву приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича було задоволено.

Затверджено мирову угоду, укладену 05 серпня 2019 між стягувачем ОСОБА_1 та боржником ОСОБА_3 на таких умовах:

«1. Стягувач, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) відмовляється від стягнення з боржника, ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), суми заборгованості, встановленої ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.08.2019 по справі № 520/16134/19, у розмірі 1 414 000 (один мільйон чотириста чотирнадцять тисяч) гривень 00 копійок, в обмін на 1/2 частини магазину змішаної торгівлі, загальна площа 1171.7 кв.м, літ. «Б», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03, яка належить на праві приватної спільної часткової власності боржнику, ОСОБА_3 .

2. Боржник, ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) відмовляється від належної йому на праві приватної спільної часткової власності 1/2 частини магазину змішаної торгівлі, загальна площа 1171.7 кв.м, літ. «Б», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03, на користь стягувача, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

3. Припинити право власності ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на 1/2 частини магазину змішаної торгівлі, загальна площа 1171.7 кв.м, літ. «Б», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03, яка належить йому на праві приватної спільної часткової власності.

4. Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) право власності на 1/2 частини магазину змішаної торгівлі, загальна площа 1171.7 кв.м, літ. «Б», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03.

5. Стягувач, ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) гарантує, що у випадку належного виконання цієї Мирової угоди не матиме жодних майнових претензій до боржника, ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) з приводу заборгованості, погашення якої є предметом цієї Мирової угоди.

6. Боржник та Стягувач домовилися, що будь-які витрати, пов`язані з виконавчим провадженням, що виникатимуть чи можуть виникнути після затвердження судом умов цієї Мирової угоди, кожна сторона несе самостійно.

7. Розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки стягувач (позивач), з одного боку, та боржник (відповідач), з іншого боку, засвідчують, що вони не мають і не будуть мати між собою будь-яких неврегульованих питань та претензій щодо даного спору.

8. Боржник і Стягувач заявляють, що ні в процесі укладення цієї Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі і держави.

9. Стягувач та Боржник також домовляються, що наслідком набуття чинності цією Мировою угодою відповідно до ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

10. Сторони підтверджують, що дана мирова угода підписана добровільно, не порушує їх права і охоронювані законом інтереси, а також не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб».

Вказане судове рішення було оскаржене у апеляційному порядку Директором Малого колективного підприємства «Мрія-2».

04 листопада 2019 року до апеляційного суду надійшла заява Директора Малого колективного підприємства «Мрія-2» про вжиття заходів забезпечення позову у справі, а саме: заборонити усім державним реєстраторам юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які уповноважені, відповідно до законодавства, здійснювати будь-які реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, - проводити будь-які реєстраційні дії щодо внесення відомостей відносно реєстрації ухвали Київського районного суду м. Одеси 07 серпня 2019 року по справі №520/16134/19 щодо затвердження мирової угоди між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_3 , до вирішення спору по суті.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2019 року заяву Директора Малого колективного підприємства «Мрія-2» про вжиття заходів забезпечення позову у справі було задоволено частково.

Вжито заходи забезпечення позову у цивільній справі №520/16134/19 шляхом заборони усім державним реєстраторам юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які уповноважені, відповідно до законодавства, здійснювати будь-які реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, - проводити будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , - до вирішення спору по суті.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року заяву Директора Малого колективного підприємства «Мрія-2» про зміну заходів забезпечення позову у справі було задоволено.

Змінено заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2019 року у цивільній справі №520/16134/19.

Заборонено усім державним реєстраторам, які уповноважені, відповідно до законодавства, здійснювати будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, - проводити будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , до вирішення спору по суті.

21 грудня 2019 року до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі, застосованих ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2019 року, та притягнення Директора Малого колективного підприємства «Мрія-2» Караулан І.М. до відповідальності за введення суду в оману щодо фактичних обставин справи та зловживання процесуальними правами.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що, задовольняючи заяву Малого колективного підприємства «Мрія-2» про забезпечення позову та обравши саме такий вид забезпечення позову, Одеський апеляційний суд зробив неможливим виконання Наказу Міністерства юстиції України №3975/5 від 12 грудня 2019 року за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на рішення державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Манюти С.В. про державну реєстрацію прав, чим порушив конституційні права заявника.

Крім цього, на думку ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції в ухвалі не зазначив та не надав оцінку ризикам спричинення збитків заявнику у разі, якщо сама апеляційна скарга або заходи її забезпечення виявляться необґрунтованими, та не застосував заходи зустрічного забезпечення у порядку, передбаченому ст. 154 ЦПК України, що призвело до значних збитків ОСОБА_1 .

Розглянувши заявлене клопотання, вивчивши матеріали справи, колегія суддів доходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі необхідно відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

З матеріалів апеляційної скарги МКП «Мрія-2» на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2019 року вбачається, що оскаржувана ухвала про затвердження мирової угоди, на думку апелянта, порушує право власності МКП «Мрія-2» на спірне нерухоме майно, розташоване за адресою: за адресою: АДРЕСА_3 . Вказане майно належить МКП «Мрія-2» на підставі свідоцтва про право власності від 10 серпня 2010 року, та зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07 серпня 2013 року за №2039898. Апелянт вважає, що невжиття заходів забезпечення позову у справі може істотно ускладнити виконання рішення суду у випадку задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Київського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2019 року, оскільки сторонами по справі можуть бути вжиті дії щодо подальшої перереєстрації спірного майна.

З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами, колегія суддів дійшла до висновку, що заява Директора Малого колективного підприємства «Мрія-2» про вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованою та підлягала частковому задоволенню, і підстав для скасування заходів забезпечення позову не вбачається.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання ОСОБА_1 у заяві про скасування заходів забезпечення позову про те, що, задовольняючи заяву Малого колективного підприємства «Мрія-2» про забезпечення позову та обравши саме такий вид забезпечення позову, Одеський апеляційний суд зробив неможливим виконання Наказу Міністерства юстиції України №3975/5 від 12 грудня 2019 року за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на рішення державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Манюти С.В. про державну реєстрацію прав, чим порушив конституційні права заявника. Питання щодо виконання або невиконання Наказу Міністерства юстиції України №3975/5 від 12 грудня 2019 року за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на рішення державного реєстратора не є предметом розгляду даної справи, у зв`язку із чим у суду апеляційної інстанції відсутні передбачені законом повноваження щодо надання правової оцінки вказаним фактам.

Крім цього, безпідставним є посилання ОСОБА_1 на те, що суд апеляційної інстанції в ухвалі не зазначив та не надав оцінку ризикам спричинення збитків заявнику у разі, якщо сама апеляційна скарга або заходи її забезпечення виявляться необґрунтованими, та не застосував заходи зустрічного забезпечення у порядку, передбаченому ст. 154 ЦПК України, що призвело до значних збитків ОСОБА_1 .

Так, ОСОБА_1 не додано до заяви про скасування заходів забезпечення позову жодного належного доказу того, що вжиття заходів забезпечення позову спричинило матеріальну шкоду заявнику.

Згідно ч.3 ст. 154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Матеріали справи не містять перелічених у ч.3 ст. 154 ЦПК України обставин, у зв`язку із чим судом апеляційної інстанції зустрічне забезпечення не застосовувалось.

Крім того, колегія суддів враховує, що зазначені у заяві ОСОБА_1 підстави для скасування заходів забезпечення позову фактично свідчать про незгоду заявника із ухвалою суду апеляційної інстанції про вжиття заходів забезпечення позову, а правових підстав для скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2019 року, заява ОСОБА_1 не містить.

Необґрунтованими є також вимоги ОСОБА_1 про притягнення Директора Малого колективного підприємства «Мрія-2» Караулан І.М. до відповідальності за введення суду в оману щодо фактичних обставин справи та зловживання процесуальними правами, оскільки на підтвердження вказаних доводів заявником не надано жодного належного та допустимого доказу.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі, застосованих ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2019 року, та притягнення Директора Малого колективного підприємства «Мрія-2» Караулан І.М. до відповідальності за введення суду в оману щодо фактичних обставин справи та зловживання процесуальними правами.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149,150,158 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі, застосованих ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2019 року, та притягнення Директора Малого колективного підприємства «Мрія-2» Караулан І.М. до відповідальності за введення суду в оману щодо фактичних обставин справи та зловживання процесуальними правами - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: С.О. Погорєлова

Судді: А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе