ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4585/19 Номер провадження 22-ц/814/3247/19Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Абрамова П.С., Пилипчук Л.І.,

секретар: Зеленська О.І.

за участю представника позивача адвоката Гринька П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 жовтня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Управління майном комунальної власності міста про визнання права власності на нерухоме майно, треті особи: Виконавчий комітет Київської районної ради в м. Полтаві ради як орган опіки та піклування, територіальна громада в особі Полтавської міської ради,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду з позовом до Управління майном комунальної власності міста про визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що 22 березня 2019 року отримала ордер на житлове приміщення 3/50 частини житлового будинку в АДРЕСА_1 , де проживає разом із сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у встановленому законом порядку зареєструвала своє місце проживання за вказаною адресою.

Зазначала, що зверталася до відповідача з заявою щодо можливості приватизації 3/50 частин житлового будинку в АДРЕСА_1 , але було відмовлено.

Вважає, що її та сина позбавлено можливості належним чином володіти, користуватися та розпоряджатися 3/50 частиною домоволодіння.

З наведеним підстав просила визнати за нею право власності на 3/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 17 вересня 2019 року до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору залучено територіальну громаду міста Полтави.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16 жовтня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено.

Не погодившись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 20 березня 2019 №55 ОСОБА_1 на склад сім`ї, як тимчасове поліпшення житлових умов, до отримання житла згідно з чергою, надано 3/50 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 , яка рішенням Київського районного суду м. Полтави визнана відумерлою та зареєстрована у комунальну власність міста Полтави в особі Полтавської міської ради.

На підставі відповідного рішення позивачу ОСОБА_1 на склад сім`ї, до якої входить малолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , видано ордер №4 на право заняття жилого приміщення площею 23,3 кв.м, що складається з двох кімнат по АДРЕСА_1 .

Позивач у встановленому законом порядку зареєструвала своє постійне місце проживання в будинку АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач обґрунтовувала його тим, що порушено її право на приватизацію житла.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач просить всупереч встановленого законом способу та порядку приватизації, за відсутності відповідного рішення органу приватизації, визнати за нею право власності на житло. Разом з тим, суд при здійсненні судочинства, не наділений повноваженнями органу приватизації.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначає Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до норм ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житло-вого фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Частиною 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено перелік об`єктів, які не підлягають приватизації.

Позивач не надала до суду доказів на підтвердження тієї обставини, що жиле приміщення в будинку по АДРЕСА_1 , яке надане їй в користування, є об`єктом приватизації.

Окрім того, способи приватизації визначені нормами ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», яка передбачає, що приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю;продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

З рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради від 20 березня 2019 року №55, на підставі якого видано ордер Михайлик ОСОБА_3 , вбачається, що житло надане позивачу як тимчасове.

Статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

У пункті 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 р. №396, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 р. за №109/17404 передбачено, що громадянин подає до органів приватизації такі документи:

заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі;

копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним;

копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо);

довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі;

технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок;

копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку;

документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;

копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності);

заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі.

Прийняті документи реєструються органом приватизації в окремому журналі.

Підстави набуття права власності передбачені статтею 328 ЦК України, згідно з якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Зі змісту рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради від 20 березня 2019 року №55, на підставі якого видано ордер позивачу, вбачається, що житло надане ОСОБА_1 як тимчасове, тобто даний об`єкт не підлягає приватизації.

В той же час, звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просила суд, всупереч встановлених законом способу та порядку приватизації, за відсутності відповідного рішення органу приватизації, визнати за нею право власності на житло.

Виходячи з наведених вище обставини, а також беручи до уваги, що в ході судового розгляду не встановлено підстав для визнання за позивачем права власності на вказане жиле приміщення (частину домоволодіння), суд першої інстанції, який не наділений повнова-женнями органу приватизації, дійшов правильного висновку, що вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, а відтак задоволенню не підлягають.

Твердження позивача щодо позбавлення її можливості належним чином володіти, користуватися та розпоряджатися 3/50 частинами домоволодіння по АДРЕСА_1 , не заслуговує на увагу та не є підставою для задоволення її позових вимог, оскільки встановлено, що зазначене жиле приміщення надано ОСОБА_1 лише в тимчасове користування.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Бондаревська С.М.

Судді: Абрамов П.С.

Пилипчук Л.І.