справа № 361/7451/18
провадження № 6/361/13/19
УХВАЛА

Іменем України

17 липня 2019 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Срібної Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", заінтересована особа: ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (далі - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" або Банк) звернулося до суду із заявою, у якій просить видати йому дублікат виконавчого листа, виданого 14 жовтня 2010 року Броварським міськрайонним судом Київської області на підставі рішення суду від 09 грудня 2009 року у цивільній справі № 2-4140/09 про стягнення ОСОБА_1 на користь Банку суми заборгованості за кредитним договором № 014/2547/74/21117 від 04 листопада 2005 року в розмірі 377660 грн. 96 коп. і судових витрат у розмірі 1820 грн., всього - 379480 грн. 96 коп., та поновити йому (стягувачу) строк для пред`явлення цього виконавчого документа для примусового виконання.

В обґрунтування заяви зазначало, що 09 грудня 2009 року Броварським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення у зазначеній цивільній справі, яким позовні вимоги Банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю та стягнуто з останнього на користь Банку суму боргу в розмірі 377660 грн. 96 коп.

14 жовтня 2010 року судом на виконання цього рішення суду Банку видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 вказаної суми заборгованості. У добровільному порядку боржником рішення суду не було виконано, тому 07 грудня 2012 року Банк звернувся із заявою про примусове виконання цього рішення до Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві (далі - Відділ ДВС). 11 грудня 2012 року заступником начальника даного відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 35572730 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4140/09.

Починаючи з 11 грудня 2012 року по даний час стягувач ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" не отримував постанови про накладення арешту на майно боржника, постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та оригіналу виконавчого листа про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Банку суми заборгованості за кредитним договором.

05 вересня 2014 року Банк з метою отримання інформації про стан і хід виконавчого провадження № 35572730 направив заяву до Відділу ДВС, проте відповіді на неї не отримав.

04 травня 2018 року Банк повторно звернувся до Відділу ДВС із заявою про стан і хід зазначеного виконавчого провадження, станом на 22 жовтня 2018 року будь-якої інформації про хід примусового виконання вказаного вище виконавчого листа Відділом ДВС не надано.

19 жовтня 2018 року з Автоматизованої системи виконавчого провадження Банк дізнався, що зазначений виконавчий документ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку суми заборгованості за кредитним договором на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби України не перебуває, виконавче провадження № 35572730 завершено, виконавчий лист повернуто стягувачеві.

Проте жодної постанови з Відділу ДВС та оригіналу виконавчого листа № 2-4140/09, виданого судом 14 жовтня 2010 року, стягувач ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" не отримувало.

Вказані вище документи, у тому числі оригінал даного виконавчого листа всупереч вимогам ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", Відділ ДВС рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення на адресу Банку не направляв, тому стягувач вважає, що виконавчий лист було втрачено при його пересилці.

Відсутність у Банку оригіналу виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором позбавляє стягувача можливості звернутися повторно до Відділу ДВС із заявою про його примусове виконання та отримання від боржника стягнутої рішенням суду суми грошових коштів.

Враховуючи наведені обставини, невиконання рішення суду боржником, Банк вважає, що його вимоги про видачу дубліката виконавчого листа і поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Представник заявника ОСОБА_2 , будучи повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Заінтересована особа: ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду заяви, у судове засідання теж не з`явився. Подав до суду відзив на заяву, у якій просив суд у задоволенні заяви Банку відмовити повністю, оскільки стягувач протягом тривалого часу станом і ходом відкритого виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суду та стягнення з нього заборгованості за кредитним договором не цікавився. Доказів втрати Банком оригіналу виконавчого листа суду не надано. Будь-яких поважних причин пропуску стягувачем строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у заяві не наведено. Також зазначав, що до органів державної виконавчої служби Банк звернувся із запитом про стан і хід виконання відкритого 11 грудня 2012 року виконавчого провадження лише 04 травня 2018 року, жодних доказів звернення до Відділу ДВС раніше до матеріалів справи не додано. Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого листа, суд може видати його дублікат лише у випадку, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не закінчився. Оскільки строк пред`явлення повторно стягувачем виконавчого листа давно сплив, підстави для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення Банку строку для його пред`явлення відсутні.

Неявка учасників справи у судове засідання не є перешкодою для вирішення судом питань щодо видачі стягувачу дубліката виконавчого листа та поновлення йому пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З`ясувавши позицію учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

09 грудня 2009 року Броварським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення у цивільній справі № 2-4140/09 за позовом Відкритого акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (далі - також Банк), правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/2547/74/21117 від 04 листопада 2005 року, яким позов задоволено повністю та стягнуто з останнього на корить Банку заборгованість в розмірі 377660 грн. 96 коп.

14 жовтня 2010 року стягувачу судом видано виконавчий лист про стягнення з боржника ОСОБА_1 вказаної заборгованості, який пред`явлений до відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві до примусового виконання.

11 грудня 2012 року заступником начальника Відділу ДВС Слободчиком Д.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 35572730 про примусове виконання зазначеного виконавчого листа.

17 грудня 2012 року заступником начальника Відділу ДВС Слободчиком Д.Г. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 , та заборонено відчуження будь-якого належного боржнику майна.

05 вересня 2014 року стягувач ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернувся до вказаного Відділу ДВС із заявою про стан і хід даного виконавчого провадження, однак відповідь на його звернення на адресу стягувача не надходила. Підтвердження направлення Відділу ДВС та отримання ним цієї заяви ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" суду не надано.

28 грудня 2015 року державним виконавцем Відділу ДВС Шевченко О.Д. у виконавчому провадженні № 35572730 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, якою виконавчий лист № 2-4140/09, виданий 14 жовтня 2010 року Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" боргу в розмірі 379480 грн. 96 коп., повернуто стягувачеві.

Із даної постанови вбачається, що виходом державного виконавця за адресою місця проживання боржника, останнього не розшукано, у зв`язку з чим перевірити його майновий стан не виявилося можливим, за боржником рахунків не зареєстровано, місце роботи не відомо, транспортних засобів та нерухомості за боржником не зареєстровано.

04 травня 2018 року Банк з метою отримання інформації щодо стану та ходу виконавчого провадження № 35572730 повторно направив відповідну заяву до Відділу ДВС.

22 червня 2018 року на адресу ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" із Відділу ДВС надійшла відповідь на заяву Банку від 04 травня 2018 року, у якій зазначалось, що у Відділі ДВС на виконанні перебував виконавчий лист № 2-4140/09 від 14 жовтня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" боргу в розмірі 379480 грн. 96 коп. 11 грудня 2012 року заступником начальника відділу Слободчиком Д.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 35572730 з примусового виконання вказаного виконавчого документа. 17 грудня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, запис про обтяження було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 28 грудня 2015 року, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем Шевченко О.Д. виконавчий документ повернуто стягувачу. Згідно із книгою вихідної кореспонденції 21 січня 2016 року постанова про повернення виконавчого документа направлена стягувачу на адресу: АДРЕСА_1 .

19 жовтня 2018 року з Автоматизованої системи виконавчого провадження стягувачу стало відомо, що виконавчий лист № 2-4140/09 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості за кредитним договором на виконанні в органах державної виконавчої служби Українине перебуває, виконавче провадження № 35572730 завершено, виконавчий лист повернуто стягувачу.

Згідно із довідкою № 114/5-132317/1 від 23 жовтня 2018 року, виданою департаментом проблемної заборгованості роздрібних клієнтів ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", заборгованість за кредитним договором у розмірі 377660 грн. 96 коп. та судові витрати в розмірі 1820 грн., всього - 379480 грн. 96 коп., боржником ОСОБА_1 на користь Банку не сплачені.

Відповідно до довідки № 114/5-132317/2 від 23 жовтня 2018 року цього ж департаменту, виданий судом 14 жовтня 2010 року оригінал виконавчого листа № 2-4140/09 на адресу Банку не надходив, що підтверджується журналом вхідної кореспонденції.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку на момент відкриття 11 грудня 2012 року виконавчого провадження № 35572730 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4140/09 від 14 жовтня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за кредитним договором, регулювалися Законом України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI, який набрав чинності 08 березня 2011 року, (далі - Закон № 606-XIV).

За змістом п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону № 606-XIV виконавчі листи на виконання судових рішень можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно із ч. 5 ст. 47 Закону № 606-XIV повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Враховуючи наведене, встановлені ст. ст. 22, 47 Закону № 606-XIV строки пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд вважає, що виконавчий лист № 2-4140/09, виданий судом 14 жовтня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за кредитним договором, стягувач мав законне право пред`явити його до примусового виконання повторно протягом року, з наступного дня після винесення 28 грудня 2015 року державним виконавцем Відділу ДВС постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, тобто до 28 грудня 2016 року.

За змістом п. 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно із ч. 2 ст. 12, ч. 2 ст. 24 Закону № 606-XIV стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення його до виконання.

Аналогічні положення щодо поновлення стягувачу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання містяться у ч. 6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, який набрав чинності 05 жовтня 2016 року.

Виходячи з наведеного вище, зокрема ч. 1 ст. 433 ЦПК України та п. 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, пропущений стягувачем строк пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути поновлений судом з причин, визнаних судом поважними, а дублікат виконавчого листа може бути виданий судом лише у разі, якщо стягувач звернувся із відповідною заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Норми ЦПК України та Закону України "Про виконавче провадження" не містять вичерпного переліку поважних причин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, вони враховуються судом у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Поважними причинами пропуску строку визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення стягувача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення певної процесуальної дії.

Обґрунтовуючи заяву про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення стягувачу строку пред`явлення його до виконання, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" посилалось на те, що на його заяву від 05 вересня 2014 року про стан і хід виконавчого провадження Відділ ДВС жодної інформації йому не надав, про винесення 28 грудня 2015 року державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу до отримання 22 червня 2018 року відповіді на повторне звернення від 04 травня 2018 року, Банку нічого відомо не було. Вказана постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу та оригінал виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором на адресу ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" не надходили.

За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ч. 2 ст. 129 Конституції України, ч. 3 ст. 2 ЦПК України визначено, що основними засадами (принципами) судочинства є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом положень ч. 5 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду справи, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи наведене, суд вважає, що стягувач, який сумлінно користується наданими йому законом правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій, зобов`язаний слідкувати за перебігом відкритого виконавчого провадження щодо примусового стягнення на його користь з боржника суми боргу на підставі виданого судом виконавчого листа та у розумні інтервали часу вживати заходів для того, щоб дізнатися ходом і станом виконавчого провадження.

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність у стягувача поважних причин його пропуску. При цьому поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливлювали вчинення своєчасно особою відповідної процесуальної дії, тобто в межах встановлених законодавством строків.

Необхідною умовою для видачі стягувачу дубліката виконавчого документу є звернення стягувача із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, у разі доведеності втрати його оригіналу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що після відкриття 11 грудня 2012 року виконавчого провадження № 35572730 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4140/09 від 14 жовтня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" суми боргу, вперше станом і ходом даного виконавчого провадження стягувач поцікавився 05 вересня 2014 року, направивши про це заяву до Відділу ДВС. Не отримавши відповіді на дану заяву, із наступною заявою аналогічного змісту Банк звернувся до Відділу ДВС лише через 3 роки і 8 місяців.

Суд вважає, що така поведінка стягувача ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" не свідчить про сумлінне використання ним наданих йому законом прав та його заінтересованість у виконанні в повному обсязі ухваленого на його користь рішення суду про стягнення суми боргу.

Поважних причин пропуску річного строку для повторного пред`явлення до виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" не наведено, таких причин судом не встановлено.

Не зазначено ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" у поданій до суду заяві і будь-яких поважних обставини, які б об`єктивно перешкоджали стягувачу в розумні інтервали часу вживати заходів для того, щоб дізнатися ходом і станом вказаного виконавчого провадження.

Також суд встановив, що річний строк для пред`явлення повторно для примусового виконання виконавчого листа № 2-4140/09 від 14 жовтня 2010 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" суми заборгованості закінчився 28 грудня 2016 року.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що визначений Законом № 606-XIV річний строк пред`явлення зазначеного виконавчого листа до примусового виконання повторно закінчився 28 грудня 2016 року, відсутність будь-яких поважних причин пропуску Банком цього строку, а також доказів неможливості своєчасного отримання ним інформації про стан і хід виконавчого провадження № 35572730, суд дійшов висновку, що заява ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про видачу йому дубліката виконавчого листа № 2-4140/09 від 14 жовтня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості та поновлення стягувачу строку для пред`явлення цього виконавчого документа до виконання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 81, 89, 259, 260, 433, п. 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", заінтересована особа: ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі № 2-4140/09 за позовом Відкритого акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 377660 грн. 96 коп. відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи у разі постановлення ухвали за його відсутності має право оскаржити ухвалу в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Дутчак І. М.