Провадження №2/760/2045/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Кушнір С.І.

за участю секретаря - Гаєвської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у листопаді 2018 р. звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем ОСОБА_2, зареєстрований 21.05.2015 р. Виконавчим комітетом Білківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, актовий запис № 1, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з різних причин, через протилежні погляди на спосіб життя та сімейний побут, через відсутність взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин.

Від шлюбу мають малолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З огляду на те, що вони з відповідачем протягом певного часу спільно не проживають як подружжя, не ведуть спільне господарство, фактичні шлюбні відносин між ними припинено у 2017 р., позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу. Шлюб між ними носить формальний характер, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. Примирення позивач вважає неможливе.

Ухвалою суду м. Києва від 30.11.2018 р., у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та розірвати шлюб з відповідачем. Пояснив, що спільне життя з відповідачем не склалося з різних причин, через протилежні погляди на спосіб життя та сімейний побут, через відсутність взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вони з відповідачем мешкають окремо з серпня 2017 р., з цього часу не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільне господарство, примирення позивач вважає не можливе. Дитина після розірвання шлюбу за спільною згодою буде проживати з відповідачем.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі, погодилася на розірвання шлюбу з позивачем, про що надала відповідну заяву. Пояснила, що спільне життя з позивачем не склалося з різних причин, через протилежні погляди на спосіб життя та сімейний побут, через відсутність взаєморозуміння, з серпня 2017 р. вони з позивачем припинили шлюбні стосунки, проживають окремо один від одного, не ведуть спільне господарство. Примирення відповідач вважає неможливе. Зазначила, що дитина за спільною згодою буде проживати разом з нею.

У відповідності до положень ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 21 травня 2015 р. у Виконавчому комітеті Білківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, актовий запис № 1, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1.

Від шлюбу мають малолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії І-ТП № 297481.

Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки, проживають окремо.

Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім'ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню.

З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 200, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 21.05.2015 р. Виконавчим комітетом Білківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області (актовий запис № 1) розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кушнір С.І.