ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/1378/18Головуючий у 1-й інстанції Крамар В.М.
Провадження № 22-ц/817/196/19 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Дикун С.І.

Суддів - Парандюк Т. С., Щавурська Н. Б.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

без учасників справи

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін цивільну справу № 593/1378/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 04 грудня 2018 року, ухвалене суддею Крамарем В.М.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

Обгрунтовує позов тим, що 01 серпня 2013 року вона з відповідачем уклала шлюб, який було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снятинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №53. Під час шлюбу 11 січня 2018 року у сторін народився син ОСОБА_3. Посилаючись на те, що син, який проживає з нею, не досяг трьох років, відповідач має змогу надавати їй утримання, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 03 вересня 2018 року, до досягнення сином ОСОБА_3 трьох років.

Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 04 грудня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, в користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 03 вересня 2018 року до досягнення сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, - трьох років, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, адвокат ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на грубе порушення прав його довірителя, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити. Підкреслює, що судове засідання 04 грудня 2018 року було проведено без участі відповідача і його представника, хоча від сторони відповідача поштою була направлена заява про відкладення розгляду справи на інший день з повідомленням сторін. Скаржник не погоджується також із безпідставним залишенням судом першої інстанції його відзиву на позовну заяву.

Вказує, що суд неповно з'ясував обставини проживання дитини з матір'ю і причини неможливості проживати разом з батьком. Зазначає, що на момент подання позову та його розгляду, позивачка була у шлюбі з відповідачем, жодних питань про розірвання шлюбу у сторін не виникало, подружжя разом піклувалося і піклуються про своїх дітей, а тому тільки з підстави того, що відповідач по справі в даний час проживає окремо, в силу поважних причин, а діти залишилися з позивачкою за їх зареєстрованим місцем проживання, не дає право суду вважати, що позивачка має всі підстави на утримання, як дружини з якою проживає дитина, від батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Особа, яка подала апеляційну скаргу, наголошує на своїх сумнівах про те, чи дійсно дитина проживає з позивачкою, оскільки не може зрозуміти поєднання виконання позивачкою своїх робочих обов'язків із постійним наглядом грудної дитини.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 апеляційної скарги не визнала, мотивуючи бездоказовістю та необґрунтованістю вимог апеляційної скарги. Рішення суду вважає законним та обґгрунтованим і таким, що підлягає залишенню без змін.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження можуть бути розглянуті справи про стягнення аліментів.

З огляду на викладене, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи позов, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з 03 вересня 2018 року до досягнення сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, - трьох років, суд виходив із наявності у ОСОБА_1 змоги надавати позивачці матеріальну допомогу у зв'язку з тим, що з нею проживає дитина, яка не досягла трирічного віку, при цьому суд врахував наявність у відповідача інших утриманців, його обов'язку по сплаті аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку(доходу) щомісячно на їхнє утримання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снятинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, відповідно до якого ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 01 серпня 2013 року, про що складено відповідний актовий запис №53. Після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка ОСОБА_1, дружини ОСОБА_3.

У сторін під час шлюбу народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_2, виданого 13 січня 2018 року Козівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, де батьками дитини вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_3

ОСОБА_3 та син сторін - ОСОБА_3 станом на час звернення з позовною заявою до суду (03.09.2018 року) проживають разом, що підтверджується довідкою Потуторської сільської ради Бережанського району № 365 від 03.09.2018 року.

ОСОБА_1 проходить службу у військовій прокуратурі Західного регіону України і за період з січня 2018 року по серпень 2018 року його грошове забезпечення на посаді прокурора відділу становило 166333,37 грн., що випливає з довідки військової прокуратури західного регіону України №230 від 14.09.2018 року.

Згідно зі статтею 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право дружини на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів:

1) вагітність або проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років або шести років, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку;

2) походження дитини від чоловіка (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв'язку (усиновлення, факт біологічного походження);

3) здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Для виникнення у дружини права на аліменти від її чоловіка потрібна сукупність вказаних вище фактів.

В той же час при вирішенні питання про розмір таких аліментів на утримання дружини необхідно враховувати положення ч.4 ст.84 СК України, відповідно до якої право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина перша статті 257 СК України передбачає право баби, діда, прабаби, прадіда спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.

Виходячи з того, що з позивачкою проживає малолітній син, батьком котрого являється відповідач, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_3 має право на утримання від відповідача - батька дитини, котра з нею проживає, до досягнення дитиною трьох років.

Посилання сторони відповідача, що суд неповно з'ясував причини неможливості проживання дитини разом з батьком, не мають правового значення для вирішення даного спору, а тому підставно судом не прийняті до уваги.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги стосовно поважності причин окремого проживання відповідача - батька дитини з огляду на те, що право позивачки на таке утримання, прямо передбачене положеннями ч.2 ст.84 СК України, а саме по собі непроживання батька з матір'ю дитини, яка не досягла трирічного віку, із поважних причин, не позбавляє дружину такого права.

Колегія суддів не може визнати прийнятними аргументи апеляційної скарги, що дитина не проживає з позивачкою через неможливість суміщати виконання позивачкою своїх робочих обов'язків із постійним наглядом грудної дитини, оскільки дані аргументи не підтверджуються належними доказами.

Крім того, твердження представника відповідача про те, що малолітній ОСОБА_3 проживає у матері позивачки - ОСОБА_6 по АДРЕСА_2, не є належною та достатньою підставою для задоволення апеляційної скарги, зважаючи на те, що питання визначення місця проживання дитини з бабою у судовому порядку не вирішувалося, а ті обставини, що фактично малолітній ОСОБА_3, котрий є на грудному вигодовуванні, проживає з матір'ю, яка ним опікується, стороною відповідача не спростовано.

Колегія суддів не може прийняти до уваги твердження апеляційної скарги про порушення прав відповідача та безпідставний розгляд справи судом 04 грудня 2018 року без його участі та участі його представника за наявності їх заяви про відкладення розгляду справи. Як убачається із матеріалів справи, ухвалою суду, постановленою в судовому засіданні 29 листопада 2018 року, без виходу до нарадчої кімнати, було задоволено клопотання представника відповідача адвоката ОСОБА_2 про відкладення справи для формування позиції щодо відповіді на відзив, надісланої позивачем, та судове засідання за погодженням з представником відповідача, в межах строків розгляду справи, в порядку спрощеного позовного провадження, призначено на 11 год. 00 хв. 04 грудня 2018 року. 03 грудня 2018 року до суду від представника відповідача надійшла письмова заява про перенесення розгляду справи на іншу дату, оскільки 04 грудня 2018 року об 11 годині він прийматиме участь у розгляді кримінальної справи в апеляційному суді Івано-Франківської області. Ст. 275 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Продовження цього строку не передбачено. Зважаючи на те, що спрощене провадження у цій справі судом відкрито 05 жовтня 2018 року, - шістдесятий день для розгляду справи визначений ст. 275 ЦПК України припадає на 04 грудня 2018 року. Відповідно до п.2 ч.3 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим кодексом строку з підстави першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Виходячи з наведених норм законодавства, подальше відкладення розгляду справи суд обґрунтовано визнав неможливим. Окрім цього, до заяви про відкладення розгляду справи, як на підставу відкладення розгляду справи, представник відповідача додав лист Івано-Франківського апеляційного суду від 26.11.2018 року, яким повідомляється про розгляд об 11 год. 04 грудня 2018 року в Івано-Франківському апеляційному суді апеляційної скарги прокурора по справі № 351/2326/17. Однак, представником відповідача не надано відомостей про час отримання вказаного листа, натомість з електронного сервісу «Стан розгляду справ» Івано-Франківського апеляційного суду вбачається, що справа надійшла до вказаного суду 14.11.2018 року і 23.11.2018 року була призначена до судового розгляду на 04.12.2018 року. Тобто, представник відповідача повинен був знати про день, час і місце розгляду справи № 351/2326/17 Івано-Франківським апеляційним судом під час прийняття Бережанським районним судом у судовому засіданні 29 листопада 2018 року ухвали про відкладення справи по даній справі на 11 год. 00 хв. 04 грудня 2018 року.

Відповідно до ст.44 ЦПК України вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування розгляду справи чи перешкоджання розгляду справи, може бути визнано зловживанням процесуальними правами, за яке може бути застосовано захід процесуального примусу, передбачений ст.148 ЦПК України. Зважаючи на те, що судові засідання 05 листопада 2018 року та 29 листопада 2018 року були відкладені за ініціативою сторони відповідача, в судове засідання 04 грудня 2018 року представник відповідача не з'явився, не зважаючи на узгодження з останнім дати, часу і місця розгляду справи, при цьому останньому було відомо, що розгляд справи призначено на останній день строку розгляду справи, визначеного ст. 275 ЦПК України, суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що такі дії представника були спрямовані на безпідставне затягування розгляду справи, а інші дії представника відповідача (подання відзиву та доказів поза межами процесуальних строків) спрямовані на перешкоджання розгляду справи, - а тому такі дії суд обґрунтовано визнав зловживанням процесуальними правами стороною відповідача. Частиною 3 ст. 44 ЦПК України визначено, що якщо подання заяви визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи, має право залишити без розгляду або повернути заяву. За таких обставин, суд правильно залишив без розгляду заяву представника відповідача про перенесення розгляду справи у зв'язку з неявкою в судове засідання з поважних причин та розглянув справу за відсутності належно повідомлених відповідача та його представника.

Колегія суддів вважає необґрунтованими твердження в апеляційній скарзі, що суд безпідставно залишив без розгляду відзив відповідача на позовну заяву. З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 судом двічі надавався п'ятнадцятиденний строк з моменту вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі і позовної заяви на подання відзиву, яким відповідач не скористався: з 16 жовтня 2018 року - дня отримання рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за місцем роботи відповідача (для вручення ОСОБА_1) (а.с.64); з 05 листопада 2018 року - першого судового засідання, на якому представник відповідача ОСОБА_2 особисто отримав копію позовної заяви та додатків до неї.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач подав відзив лише 23.11.2018 року, про що свідчить поштовий штемпель на конверті, адресованому Бережанському районному суду, чим порушив встановлений законом і судом строк, а тому ухвалою Бережанського районного суду від 29 листопада 2018 року суд обґрунтовано залишив відзив відповідача по даній справі без розгляду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Стягнення із відповідача ОСОБА_1 аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку відповідає обставинам справи та матеріальному становищу відповідача.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 04 грудня 2018 року залишити без змін.

Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору 1060 грн за розгляд справи в апеляційному суді покласти на відповідача ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 12 лютого 2019 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Парандюк Т.С.

Щавурська Н.Б.