Справа № 128/3438/18
РІШЕННЯ

Іменем України

11 лютого 2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Ганкіної І.А.,

секретаря судового засідання Жигарової Д.О.

без участі сторін по справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Вінницького району Вінницької області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (д.п.Фелько) ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та про визнання права власності, як за членом колгоспного двору, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Вінницького району Вінницької області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (д.п.Фелько) І.О. про визнання права власності в порядку спадкування за законом та про визнання права власності, як за членом колгоспного двору, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 квітня 2003 року в с. Стадниця, Вінницького району Вінницької області помер його батько ОСОБА_7, після смерті якого відкрилася спадщина, в тому числі на 1/3 частину будинковолодіння № 86 по вул. Д. Франишина (раніше вул. Леніна) в с. Стадниця, Вінницького району Вінницької області. Дане домоволодіння відноситься до категорії колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_7.

Позивач зазначає, що спадщину після смерті батька ОСОБА_7 він прийняв, так як на протязі шести місяців з моменту смерті батька вступив в управління та володіння спадковим майном, а саме постійно проживав та був зареєстрований в спадковому будинковолодінні, що згідно норми чинної на момент смерті 10 квітня 2003 року батька ОСОБА_7, статті 549 ЦК України в редакції 1963 року, свідчать про фактичне прийняття ним спадщини. Крім того, він оформив свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку у приватного нотаріуса ОСОБА_8, від 06 липня 2018 року за реєстраційним № 845.

Також зазначає, що іншою спадкоємицею першої черги за законом після смерті 10 квітня 2003 року батька ОСОБА_7 була його мати, а дружина померлого - ОСОБА_9, яка 03 грудня 2011 року померла; донька померлого - ОСОБА_3, які спадщину після смерті батька не прийняли та на неї не претендують.

Однак, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове будинковолодіння після смерті батька, йому, позивачу по справі було відмовлено постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу ОСОБА_8 від 10.12.2018 року, оскільки встановити, яка саме частка у праві власності на житловий будинок, який розташований в с. Стадниця Вінницького району Вінницької області, вулиця Д.Франишина (колишня - вулиця Леніна), 86, що є майном колгоспного двору та належить його членам - спадкодавцям ОСОБА_1 та ОСОБА_9 не можливо, так як відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Після смерті, 03 грудня 2011 року матері ОСОБА_9 відкрилася спадщина, в тому числі на 1/3 часину будинковолодіння № 86 по вул. Д. Франишина (раніше вул. Леніна) в с. Стадниця Вінницького району Вінницької області.

Позивач по справі, як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері, спадщину прийняв, так як на момент її смерті постійно проживав та був зареєстрований зі спадкодавицею за однією адресою, що згідно норми чинної на момент смерті 03 грудня 2011 року матері, статті 1268 ч. 3 ЦК України в редакції 2003 року, свідчать про фактичне прийняття ним спадщини. Крім того, він оформив свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_9 на спадкову земельну ділянку у ОСОБА_10, державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори від 24 квітня 2018 року, зареєстроване в реєстрі за № 1-552. Іншою спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері, є його рідна сестра, а донька померлої - ОСОБА_3, яка спадщину не прийняла та на неї не претендує.

Таким чином, як зазначає позивач, що згідно записів погосподарських книг ОСОБА_2 сільської ради, станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору будинковолодіння № 86 по вул. Д. Франишина (раніше вул. Леніна) в с. Стадниця Вінницького району Вінницької області, які не втратили право на майно двору були троє осіб: ОСОБА_7, ОСОБА_9 та він, ОСОБА_1, які відповідно набули право власності на майно двору в рівних частках, тобто по 1/3 частці кожний.

Також в позовній заяві, позивач вказує, що його рідна сестра ОСОБА_3, а донька спадкодавців та її діти ОСОБА_4, ОСОБА_11, як треті особи, які не заявляють самостійних позовних вимог на предмет спору на боці відповідачів, фактично з 1989 року в будинку не проживали і не приймали участі своєю працею та коштами у веденні господарства двору, свою частку в майні колгоспного двору будинковолодіння № 86 по вул. Д. Франишина (раніше вул. Леніна) в с. Стадниця Вінницького району ніколи не витребували і на неї не претендують, проживають постійно в м. Вінниці, мають квартиру на праві власності. Тобто, на думку позивача, ОСОБА_3 та її діти ОСОБА_4, ОСОБА_11 вибули з колгоспного двору в 1989 році і відповідно частку в майні колгоспного двору будинковолодіння не набули.

Державний нотаріус Вінницької районної державної нотаріальної контори постановою від 06 грудня 2018 року за № 2369/02-31 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у нього відсутній документ, що посвідчує право власності на вказане будинковолодіння, а з наданого ним технічного паспорту встановити, яка саме частка у праві власності на будинок, що належала спадкодавцю ОСОБА_9 неможливо.

За наведених обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом, в якому просить визнати за ним, ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті 03 грудня 2011 року матері ОСОБА_9 на 1/3 частку, після смерті 10 квітня 2003 року батька ОСОБА_7 на 1/3 частку, а також право власності, як за членом колгоспного двору, а загалом, на: -цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 86 по вул. Д. Франишина (раніше вул. Леніна) в с. Стадниця Вінницького району Вінницької області, який згідно до відомостей, викладених у технічному паспорті ФОП «ОСОБА_12В.» від 15.11.2018 року, складається з : житлового будинку під літерою «А»; веранди під літерою «а»; сараю під літерою «Б»; сараю під літерою «б»; убиральні під літерою «Г»; огорожі № 1 -2; колодязю № 3.

В підготовче судове засідання учасники судового провадження не зявились, попередньо подавши суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому позивач ОСОБА_1 та його представник -адвокат ОСОБА_13 в поданій заяві зазначили, що позовні вимоги підтримують повністю, при цьому уточнили позовні вимоги, зокрема в частині визнання за ним, ОСОБА_1 право власності, як за членом колгоспного двору на 1/3 частку будинковолодіння, а загалом на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 86 по вул. Д. Франишина (раніше вул. Леніна) в с. Стадниця Вінницького району Вінницької області,просять позов задовольнити; представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Вінницького району Вінницької області сільський голова ОСОБА_14 в поданій заяві зазначив, що сільська рада не заперечує проти задоволення позовної вимоги, заявленої позивачем ОСОБА_1, в тому числі і уточненої заяви щодо визнання за позивачем права власності, як за членом колгоспного двору на 1/3 частку, при цьому не заперечував проти ухвалення рішення суду в підготовчому судовому засіданні; треті особи, які не заявляють самостійних позовних вимог на предмет спору на боці відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (д.п. ОСОБА_5) І.О. в поданій заяві зазначили, що позовні вимоги позивача визнають та не заперечують проти задоволення і уточнених позовних вимог, заявлених позивачем, при цьому вказали, що вони фактично з 1989 року в будинку № 86 по вул. Д. Франишина (раніше вул. Леніна) в с. Стадниця Вінницького району не проживали і не приймали участі своєю працею та коштами у веденні господарства двору, свою частку в майні колгоспного двору будинковолодіння ніколи не витребували, її взагалі не набули і на неї не претендують, проживають постійно в м. Вінниці, мають квартиру на праві власності.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Врахувавши думки та позиції учасників процесу, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті фізичної особи, або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до положень ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Судом встановлено, що 10 квітня 2003 року в с. Стадниця Вінницького району Вінницької області помер ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія 1-АМ № 195636, видане 11 квітня 2003 року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Вінницького району Вінницької області ( а.с.9)

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина, в тому числі на 1/3 частину будинковолодіння № 86 по вул. Д. Франишина (раніше вул. Леніна) в с. Стадниця Вінницького району Вінницької області, що підтверджується виписками з погосподарських книг ОСОБА_2 сільської ради та технічним паспортом, виготовленим КП «ВООБТІ» станом на 27.02.1989 року на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в с. Стадниця по вул. Леніна, № 86, згідно якого власником будинку є голова колгоспного двору ОСОБА_7( а.с.20-23, 32-39).

Крім того, згідно земельнокадастрової книги за ОСОБА_7 також рахується і земельна ділянка, площею 0,61 га, з них : 0,25 га- для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд ; 0,36 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою : с. Стадниця, вул. Д.Франишина) ( Леніна), 86 Вінницького району Вінницької області. Дані земельні ділянки не приватизувались та державні акти на право вланості на земельні ділянки не видавались, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Вінницького району Вінницької області № 1150 від 20.11.2018 року ( а.с.31).

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7, є його син, позивач по справі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, серія УІІ-УР № 0170749, видане 01 січня 1966 року ОСОБА_2 сільською радою Вінницького району Вінницької області (а.с.10), який спадщину прийняв, так як на протязі шести місяців з моменту смерті батька вступив в управління та володіння спадковим майном, а саме постійно проживав та був зареєстрований в спадковому будинковолодінні, що підтверджується довідкою ОСОБА_2 сільської ради за № 1149 від 20.11.2018 року ( а.с. 27), а також в установлений законом строк звернувся з заявою до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини та отримав 06.07.2018 року свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 1,8415 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Іншою спадкоємицею першої черги за законом після смерті 10 квітня 2003 року батька ОСОБА_7 були дружина померлого - ОСОБА_9, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, серія ІІ ЯР № 745169, виданого 05.02.1961 року ( а.с.11) та донька померлого - ОСОБА_3, які спадщину після смерті чоловіка, батька не прийняли та на неї не претендують, що підтверджується копією спадкової справи № 09/2018, заведеної на імя померлого 10.04.2003 року ОСОБА_7 17.05.2018 року, витребуваної на запит суду, де наявна лише заява ОСОБА_1, подана 26.03.2018 року про прийняття спадщини.

Таким чином, згідно норм чинної на момент смерті 10 квітня 2003 року ОСОБА_7, статті 549 ЦК України в редакції 1963 року, свідчать про фактичне прийняття спадкоємцем ОСОБА_1 спадщини.

Однак, оскільки спадкове будинковолодіння відноситься до категорії колгоспних дворів, що підтверджується виписками з погосподарських книг ОСОБА_2 сільської ради, спадкоємець ОСОБА_1 не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті 10 квітня 2003 року батька ОСОБА_7 в нотаріальній конторі, про що видано 10.12.2018 року приватним нотаріусом Вінницького нотаріального округу ОСОБА_8 постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

03 грудня 2011 року в с. Стадниця Вінницького району Вінницької області померла мати спадкоємця - ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія 1-АМ № 217707, видане 05 грудня 2011 року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Вінницького району Вінницької області ( а.с.8).

Після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина, в тому числі на 1/3 частину будинковолодіння № 86 по вул. Д. Франишина (раніше вул. Леніна) в с. Стадниця Вінницького району Вінницької області, що підтверджується виписками з погосподарських книг ОСОБА_2 сільської ради ( а.с. 32-39).

ОСОБА_1, є спадкоємцем першої черги за законом після смерті 03 грудня 2011 року матері ОСОБА_9, що підтверджується копією свідоцтва про його народження, серія УІІ-УР № 0170749, видане 01 січня 1966 року ОСОБА_2 сільською радою Вінницького району Вінницької області ( а.с.10), який спадщину прийняв, так як на момент смерті матері постійно проживав та був зареєстрований з нею за однією адресою, що підтверджується довідкою ОСОБА_2 сільської ради за № 1148 від 20.11.2018 року (а.с.26), що згідно норм чинної на момент смерті 03 грудня 2011 року ОСОБА_9, статті 1268 ч.3 ЦК України в редакції 2003 року, свідчать про фактичне прийняття ним спадщини.

Крім того, факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті матері, також підтверджується і тим, що він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку у ОСОБА_10, державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори від 24 квітня 2018 року, зареєстроване в реєстрі за № 1-552 ( а.с.15) .

Іншою спадкоємицею першої черги за законом після смерті 03 грудня 2011 року ОСОБА_9 є донька померлої - ОСОБА_3, яка спадщину після смерті матері не прийняла та на неї не претендує, що підтверджується копією спадкової справи № 111/2012, заведеної Вінницькою районною державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_9 22.02.2012 року, де наявна заява спадкоємця ОСОБА_1 про прийняття спадщини.

Також, судом встановлено, що згідно записів погосподарських книг ОСОБА_2 сільської ради, станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору будинковолодіння № 86 по вул. Д. Франишина (раніше вул. Леніна) в с. Стадниця Вінницького району Вінницької області, які не втратили право на майно двору буди троє осіб: ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_1, які відповідно набули право власності на майно двору в рівних частках, тобто по 1/3 частці кожний.

Той факт, що ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_1 дійсно набули право власності на будинковолодіння № 86 по вул. Д. Франишина (раніше вул. Леніна) в с. Стадниця Вінницького району Вінницької області, підтверджується наступним: виписками з погосподарських книг ОСОБА_2 сільської ради; витягом з земельно-кадастрової книги ОСОБА_2 сільської ради; технічним паспортом, виготовленим КП «ВООБТІ» станом на 27.02.1989 року; технічним паспортом виготовленим ФОП «ОСОБА_12В.» від 15.11.2018 року; Витягом з рішення 44 сесії 6 скликання ОСОБА_2 сільської ради Вінницького району Вінницької області «Про перейменування вулиці Леніна на вулицю ОСОБА_15 в с. Стадниця» від 11.08.2015 року.

ОСОБА_3 та її діти ОСОБА_4, ОСОБА_11, фактично з 1989 року в будинку не проживали і не приймали участі своєю працею та коштами у веденні господарства двору, свою частку в майні колгоспного двору будинковолодіння № 86 по вул. Д. Франишина (раніше вул. Леніна) в с. Стадниця Вінницького району ніколи не витребували і на неї не претендують, проживають постійно в м. Вінниці, мають квартиру на праві власності, тобто вибули з колгоспного двору в 1989 році і відповідно частку в майні колгоспного двору будинковолодіння не набули, що підтверджено їх особистими заявами, поданими до суду.

Згідно до вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об'єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Оскільки судом є встановленим, що ОСОБА_7 , як голова колгоспного двору, його дружина ОСОБА_9 та син ОСОБА_1, як члени сімї колгоспного двору відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, були наділені правом власності на майно колгоспного двору, а саме кожному з них належало по 1/3 частині житлового будинку з господарськими спорудами за № 86 по вул. Д. Франишина ( раніше вул.Леніна) в с. Стадниця, Вінницького району Вінницької області.

Крім того, також встановлено, що ОСОБА_9, як дружина спадкодавця ОСОБА_7, який помер 10.04.2003 року, свою частку в майні колгоспного двору будинковолодіння № 86 по вул. Д. Франишина ( раніше вул.Леніна) в с. Стадниця, Вінницького району Вінницької області не витребувала і на неї не претендувала, вибула з колгоспного двору і відповідно частку в майні даного колгоспного двору не набула; 03.12.2011 року ОСОБА_9 померла ; донька спадкодавців - ОСОБА_3 також свою частку в майні колгоспного двору спадкового будинковолодіння ні після смерті батька, ні після смерті матері не витребувала і на неї не претендувала, в 1989 році вибула з колгоспного двору, тому єдиним членом колгоспного двору спадкового будинку станом на 15.04.1991 року був син ОСОБА_1.

Зокрема, також встановлено, що діти ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ОСОБА_5, фактично з 1989 року в будинку не проживали і не приймали участі своєю працею та коштами у веденні господарства двору, свою частку в майні колгоспного двору будинковолодіння № 86 по вул. Д. Франишина (раніше вул. Леніна) в с. Стадниця Вінницького району ніколи не витребували і на неї не претендують, тобто вибули з колгоспного двору в 1989 році і відповідно частку в майні колгоспного двору будинковолодіння не набули.

Такими чином, зібрані у справі докази підтверджують те, що спадкоємець першої черги за законом після смерті спадкодавців ОСОБА_7 та ОСОБА_9 є позивач по справі ОСОБА_1, який успадкував належну їм частку спірного об'єкта нерухомості; інші спадкоємці за законом, а по справі треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на боці відповідачів - відмовились в установленому законом порядку від спадкового майна, однак реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позивач позбавлений можливості.

За таких обставин та у контексті приведених вище правових норм, суд дійшов висновку, що позивачем доведено обставини викладені у позовній заяві, наявність порушених прав позивача є очевидною, а обраний ним спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, отож суд дійшов висновку, що позов обґрунтований.

Крім цього, представник відповідача ОСОБА_2 сільська рада Вінницького району Вінницької області та треті особи, які не заявляють самостійних позовних вимог на предмет спору на боці відповідачів надали суду заяви про визнання ними позову.

Ураховуючи те, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачами позову та виносить рішення про його задоволення.

Також за заявою позивач по справі, суд вважає необхідним залишити за ним судові витрати по справі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.120, 121, 123 ЦК України (редакція 1963 року), ст. 328, 392,1216,1268,1269 ЦК України ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті 03 грудня 2011 року ОСОБА_9 на 1/3 частку, після смерті 10 квітня 2003 року батька ОСОБА_7 на 1/3 частку, а також право власності, як за членом колгоспного двору на 1/3 частку, а загалом, на: -цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 86 по вул. Д. Франишина (раніше вул. Леніна) в с. Стадниця Вінницького району Вінницької області, який згідно до відомостей, викладених у технічному паспорті ФОП «ОСОБА_12В.» від 15.11.2018 року, складається з : житлового будинку під літерою «А»; веранди під літерою «а»; сараю під літерою «Б»; сараю під літерою «б»; убиральні під літерою «Г»; огорожі № 1 -2; колодязю № 3.

Судові витрати по справі залишити за позивачем ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом направлення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя І.А. Ганкіна