Справа №173/2054/18
Провадження №2/173/203/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

За участю: позивача ОСОБА_1

Відповідача ОСОБА_2Л

Третіх осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 Лукінічна, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування -

ВСТАНОВИВ:

28.08.2018 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1, з позовом про визнання права власності в порядку спадкування до відповідача ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: державний нотаріус Кам'янської державної нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5Г

25.09.2018 року надійшла довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи.

26.09.2018 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 06.12.2018 року .

06.12.2018 року проведене підготовче судове засідання до участі і розгляді справи залучені ОСОБА_3, та ОСОБА_4, в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Справа призначена до розгляду на 05.02.2019 року.

Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України.

05.02.2019 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на садибний житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Старицького (раніше Железнякова), 29 в м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, після смерті батька ОСОБА_6, померлого 23.04.2011 року та матері ОСОБА_7, померлої 13 жовтня 2012 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 23 квітня 2011 року помер його батько ОСОБА_6, а 13.10.2012 року померла його мати ОСОБА_7.

За життя батьки зробили розпорядження на випадок своєї смерті та заповіли йому належні їм частки житлового будинку з господарськими спорудами по вул. Старицького (раніше Железнякова), 29 в м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області.

Після смерті батьків залишилось спадкове майно, яке складається в тому числі і з домоволодіння, розташованого по вул. Старицького (раніше Железнякова), 29 в м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області.

Він звернувся до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок з господарськими спорудами, але постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 10 липня 2018 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з наявністю ще одного спадкоємця який зареєстрований у спадковому будинку та фактично прийняв спадщину після смерті батьків, так як протягом 6-ти місячного строку не подав заяви про відмову від спадщини, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав давши пояснення, фактично установлені матеріалами справи.

Відповідач ОСОБА_2, позовні вимоги визнав повністю та не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спадковий будинок, пояснивши, що він проживає за іншою адресою та даний будинок як на спадщину після смерті батьків не претендує.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3, та ОСОБА_4, проти задоволення позовних вимог не заперечували, пояснивши, що їх батьки вирішили заповісти будинок їх брату ОСОБА_1Л,. і вони з цим згодні. Самі вони не претендують на дану спадщину.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явились, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли правовідносини, що виникають із права власності на нерухоме майно. Способом захисту порушених цивільних прав позивачем визначено визнання права власності, з яким погоджується суд. Даний спосіб захисту порушених прав передбачений ст. 16, ЦК України.

Судом встановлено, що 23 квітня 2011 року помер батько позивача ОСОБА_6, а 13.10.2012 року померла мати позивача ОСОБА_7, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть та копією свідоцтва про народження

Після смерті ОСОБА_6Г,. та ОСОБА_7, відкрилась спадщина майно, яка складається в тому числі і з домоволодіння, розташованого по вул. Старицького (раніше Железнякова), 29 в м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області.

За життя батьки позивача зробили розпорядження на випадок своєї смерті та заповіли позивачу належні їм частки житлового у з господарськими спорудами по вул. Старицького (раніше Железнякова), 29 в м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, що підтверджується копією заповіту та копією договору про наданя в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку.

Позивач звернувся до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок з господарськими спорудами, але постановою державного нотаріуса від 10 липня 2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з наявністю ще одного спадкоємця який зареєстрований у спадковому будинку та фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6Г,. та ОСОБА_7, так як протягом 6-ти місячного строку не подав заяви про відмову від спадщини, що підтверджується копією постанови нотаріуса.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обв'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що батьки позивача за життя склали заповіти, якими заповіли належні їм частини спадкового домоволодіння саме позивачу. Таким чином позивач є спадкоємцем майна померлих за заповітом. Позивач бажає прийняти спадщину після смерті батьків.

Інші спадкоємці,діти померлих, ОСОБА_2, ОСОБА_4, та ОСОБА_3, в судовому засіданні пояснили, що вони не претендують на дану спадщину і просять визнати право власності на спадковий будинок за позивачем.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за спадкоємцем позивачем ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на садибний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 63.4 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, розташований на присадибній земельній ділянці площею 0.06 га., за адресою: вул. Старицького (раніше Железнякова) 29 в м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області після смерті батьків: ОСОБА_6, померлого 23 квітня 2011 року та ОСОБА_7, померлої 13 жовтня 2012 року.

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1350.00 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідачів, щодо порушення прав позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 Лукінічна, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованим за адресою вул. Старицького (раніше Железнякова),29 м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, ІПН НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на садибний житловий будинок, загальною площею 63.4 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, розташований на присадибній земельній ділянці площею 0.06 га., за адресою: вул. Старицького (раніше Железнякова) 29 в м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області після смерті батьків: ОСОБА_6, померлого 23 квітня 2011 року та ОСОБА_7, померлої 13 жовтня 2012 року.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 1350.00 грн. покласти на позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою вул. Старицького (раніше Железнякова),29 м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, ІПН НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 15.02.2019 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване: 15.02.2019 року

Оприлюднене : 15.02.2019 року

Дата набрання законної сили:19.03.2019 року