Справа № 369/7351/18
Провадження № 2/369/1437/19
РІШЕННЯ

Іменем України

29.01.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Дубас Т.В.,

за участю секретаря - Яцевич В.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування служби у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про збільшення розміру аліментів , -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.06.2016 стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5, 2007 року народження, та ОСОБА_4, 2008 року народження, у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. Із часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на двох неповнолітніх дітей значно зріс, крім того матеріальне становище відповідача значно покращилось. Так, при визначенні розміру аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей розмір заробітної плати відповідача складав 12 500 грн, а станом на сьогоднішній день розмір заробітної плати відповідача складає 35 100 грн.

Тому просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5, 2007 року народження, та ОСОБА_4, 2008 року народження, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 11 700,00 грн щомісячно з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.06.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

13.08.2018 року на виконання вимог ухвали від 26.06.2018 року надійшла заява від ОСОБА_1

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В. від 23.08.2018 року відкрито загальне позовне провадження у вищезазначеній справі та розпочато підготовче провадження.

12.12.2018 року у підготовчому засіданні позивач подала заяву про уточнення позовних вимог. Остаточно просила суд стягнути з ОСОБА_3 на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5, 2007 року народження, та ОСОБА_4, 2008 року народження, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) починаючи з дня подачі позову про збільшення аліментів від 15.06.2018 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.12.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 29.01.2019 року.

У судовому засіданні позивач підтримала уточнені позовні вимоги у повному обсязі. Просила суд задовольнити позов.

У судовому засіданні представник відповідача проти стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі заперечував. Позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмір 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) не заперечував.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження кошті в;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

При розгляді справи судом встановлено, що батьками неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, є ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про її народження серія НОМЕР_3.

Батьками неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, є ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про його народження серія НОМЕР_4.

З матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що неповнолітні діти проживають разом з матір'ю ОСОБА_1

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.06.2016 стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5, 2007 року народження, та ОСОБА_4, 2008 року народження, на користь ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн щомісячно до досягнення дітьми повноліття починаючи з 26 травня 2016 року.

Обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (частина четверта статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, далі ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно довідки виданої ТОВ «Капітал» №471 від 22 серпня 2018 року вбачається, що ОСОБА_3 працює за основним місцем роботи на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії медичного центру «Універсальна клініка «Оберіг» ТОВ «Капітал» з 27 вересня 2013 року (наказ №82 віл 27.09.13) по теперішній час. Його місячний посадовий оклад складає 15 000,00 грн.

На виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.10.2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Капітал» надано суду інформацію про дохід та заробітну плату ОСОБА_3 за період з січня 2017 року по жовтень 2018 року. Так, за 2017 рік відповідачем отримано дохід в розмірі 235 839, 63 грн. За період з січня 2018 року по вересень 2018 року включно відповідач отримав 222 813, 15 грн.

Таким чином, відповідач є працездатним, має регулярний дохід. Відповідно до ст.180 СК України зобов'язаний утримувати своїх дітей.

Відповідно до ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов'язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим.

При визначенні розміру аліментів суд враховує потреби дитини з урахуванням її віку та стану здоров'я.

Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Разом з тим статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, врівноважуючи позиції сторін, законодавець обмежує максимально можливий розмір аліментів для дитини - 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 182 СК України, суд не вправі визначити на дитину розмір аліментів менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і більше ніж 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, підставою для збільшення розміру стягнутих аліментів, є перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення.

Частиною 2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін, відсутність у відповідача інших дітей, стан здоров'я відповідача, який є працездатним.

Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3„Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Судом прийнято до уваги, що чинне сімейне законодавство передбачає достатнім розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки від доходу платника аліментів. Таким чином, враховуючи необхідність утримання позивачем саме двох неповнолітніх дітей, суд вважає, що частка на утримання кожного з них має становити по 1/6 від його заробітку (доходу).

Суд, з'ясувавши фактичні обставини справи та виходячи з матеріального становища сторін, обов'язку утримувати дітей, приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/3 частини всіх доходів, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з часу набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, є гарантією її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання батька окремо від дитини не повинно впливати на обсяг його прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, на що звернув увагу в п. 23 Постанови Пленуму N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України від 15.05.2006 року.

Згідно з ст. 179 СК України аліменти є власністю дитини, а не того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються. При цьому на отримувача аліментів покладається обов'язок розпоряджатися аліментами лише за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання, а також право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Оскільки, у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з часу набрання даним рішенням законної сили та враховуючи наявність на виконанні виконавчого документа - виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі №369/4843/16-ц про стягнення аліментів в розмірі, встановленому до ухвалення цього рішення, керуючись ст. 267 ЦПК України, суд вважає за необхідне визначити, що стягнення за вищевказаним виконавчим листом слід припинити станом на день набрання законної сили даним судовим рішенням та повернути виконавчий документ до суду після завершення виконання (погашення заборгованості по аліментах).

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Підлягає до стягнення з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в сумі 704,80 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 84, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 141, 200, 206, 241, 247, 258, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування служби у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про збільшення розміру аліментів- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1,аліментів на утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з часу набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення за виконавчим листом №369/4843/16-ц виданим Києво-Святошинським районним судом Київської області припинити станом на день набрання чинності даним судовим рішенням та повернути виконавчий документ до суду після завершення виконання (погашення заборгованості по аліментах).

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянка України, а зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2.

Повний текст рішення суду складено 07.02.2019 року.

Суддя: Т.В. Дубас