ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/339/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Храпка В.Д., Вініченка Б.Б.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 травня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Мельник І.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, повний текст рішення складений 04 червня 2019 року, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10 серпня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» оформлено договір депозитного вкладу № SAMDN9684, вклад «Стандарт, 12 міс.».

Позивач належним чином виконала умови договору та поклала на депозит в банк 7000 доларів США.

20 серпня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» оформлено договір депозитного вкладу № SAMDN4382, вклад «Стандарт, 12 міс.», який позивач належним чином виконала та поклала на депозит в банк 10000 гривень.

17 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» оформлено договір депозитного вкладу № SAMDN9952, вклад «Стандарт, 12 міс.», який позивач належним чином виконала та поклала на депозит в банк 1200 гривень.

Позивач неодноразово зверталась із заявами про розірвання вказаних договорів та повернення вкладів, проте відповідач обґрунтованого розрахунку суми боргу та інформації щодо розміру нарахованих процентів не надав.

На підставі викладеного позивач просила суд стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на свою користь суму заборгованості по договору № SAMDN9684 від 10 серпня 2012 року з врахуванням відсотків по депозиту в розмірі 347845 гривень 80 копійок, договору № SAMDN4382 від 20 серпня 2012 року з врахуванням відсотків по депозиту в розмірі 26995 гривень 54 копійки, договору № SAMDN9952 від 17 жовтня 2013 року з врахуванням відсотків по депозиту в розмірі 2745 гривень 31 копійка, а всього 377586 гривень 65 копійок.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 травня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором вкладу № SAMDN9684 від 10 серпня 2012 року з врахуванням відсотків по депозиту в розмірі 347845 гривень 80 копійок, заборгованість за договором вкладу № SAMDN4382 від 20 серпня 2012 року з врахуванням відсотків по депозиту в розмірі 26995 гривень 54 копійки, заборгованість за договором вкладу №SAMDN9952 від 17 жовтня 2013 року з врахуванням відсотків по депозиту в розмірі 2745 гривень 31 копійка, а всього 377586 гривень 65 копійок.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційною скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач не надав суду оригіналів документів, які підтверджують факт внесення коштів на банківські рахунку, таким чином факт укладання договорів взагалі є недоведеним. Крім того, вказує, що нарахування позивачем відсотків здійснено без врахування факту подання ним заяви про повернення вкладів, тобто розірвання договорів, а отже як позивачем так і судом були застосовані у розрахунку невірні відсоткові ставки.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що банк взяті на себе зобов`язання за укладеними з позивачем договорами банківського вкладу не виконав, чим порушив права та законні інтереси позивача як вкладника та споживача фінансових послуг.

Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до частини першої статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції).

Пунктом 1.4 глави 1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174 (втратила чинність 01 листопада 2018 року), визначено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Таким чином, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються ним у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким у вкладника виникає право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а у банку - відповідний обов`язок. Із договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено переданням коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника).

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 у справі № 6-352цс16.

Згідно зі статтею 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» 10 серпня 2012 року в м. Сімферополь Автономної республіки Крим укладено договір банківського вкладу у вигляді заяви №SAMDN9684 на оформлення вкладу «Стандарт, 12 міс.» відповідно до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ "Приватбанк" на суму 7000 доларів США на строк 366 днів по 10 серпня 2013 року включно зі сплатою відсотків 10% річних (а.с. 8).

20 серпня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір банківського вкладу у вигляді заяви №SAMDN4382 на оформлення вкладу «Стандарт, 12 міс.» відповідно до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ "Приватбанк" на суму 10000 гривень на строк 366 днів по 20 серпня 2013 року включно зі сплатою відсотків 18% річних (а.с.9).

17 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір банківського вкладу у вигляді заяви №SAMDN9952 на оформлення вкладу «Стандарт, 12 міс.» відповідно до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ "Приватбанк" на суму 1200 гривень на строк 366 днів по 17 жовтня 2014 року включно зі сплатою відсотків 18% річних (а.с.10).

Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підтвердження позовних вимог позивач надала суду копії заяв №SAMDN9684, №SAMDN4382 та №SAMDN9952 на оформлення вкладів.

Оригінали вказаних заяв судом було оглянуто в судовому засіданні та підтверджено представником АТ КБ «Приватбанк».

Щодо квитанцій то позивач пояснила, що внаслідок якості паперу з якої вони виготовлені та чорнила якими надруковано відомості, що в них містяться, вказані документи з часом прийшли в повну непридатність, що є достатньо переконливим.

Банк посилався на недоведеність позовних вимог у зв`язку з ненаданням позивачем оригіналів документів, які підтверджують факт укладення спірних договорів та внесення коштів на відповідні рахунки.

Позивач подала до місцевого суду заяву про витребування доказів, в якій просила витребувати документи, що стосуються укладених між сторонами договорів. Вказана заява була задоволена ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 листопада 2018 року, однак банком вона не виконана з посиланням на відсутність доступу до інформації за рахунками клієнтів, що були розташовані на тимчасово окупованій території.

Доводи АТ КБ «ПриватБанк» про неможливість виконати ухвалу про витребування доказів з посиланням на відсутність доступу до інформації за рахунками клієнтів Кримської філії, що були розташовані на тимчасово окупованій території автономної республіки Крим є непереконливими.

Відповідно до частини третьої статті 95 ЦК України філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Припинення діяльності філії не впливає на обсяг зобов`язань банку відповідно до чинного цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Договір банківського вкладу та договори банківських рахунків укладені позивачем з юридичною особою ПАТ КБ «ПриватБанк», а не з його кримською філією, яка не є суб`єктом цивільного права, не наділена правосуб`єктністю.

Відтак банк зобов`язаний зберігати інформацію про рахунки клієнтів, й за усіма обставинами в банку має бути наявна необхідна інформація за спірними договорами, яку він повинен надати на виконання ухвали про витребування доказів.

До таких висновків прийшов Верховний суд в постанові від 27 лютого 2019 року в справі №201/7316/16-ц.

Частиною 10 статті 84 ЦПК України встановлено, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Враховуючи таку поведінку відповідача щодо витребуваних судом доказів, суд вірно встановив таку обставину як укладення договорів банківського вкладу та внесення грошових коштів позивачем на їх виконання, а тому доводи апеляційної скарги про недоведеність зазначених обставин є необґрунтованими.

Судом в оцінці поведінки та способу ведення справ банком враховується те, що він є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними у цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги стосовно розірвання договору в розумінні ст. 651 ЦК України, відповідно до частини першої якої зміна, або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

З наданих позивачем доказів не встановлено, що договорами встановлено інше, а банком не надано доказів погодження розірвання договорів.

Разом з тим, при задоволенні позовних вимог в частині процентів, суд допустив порушення норм матеріального права.

Відповідно до частини 4 статті 1060 ЦК України якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Однак як вбачається з заяв на оформлення вкладів, умовами укладених договорів передбачались інше, а саме п.4 встановлено, що при продовженні строку вкладу розрахунок процентів на кожний новий строк здійснюється по процентній ставці, діючій в Банку для продовжених депозитних вкладів даного найменування і строку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладення додаткової угоди.

Вказане свідчить про те, що проценти після закінчення строку дії вкладу можуть бути відмінними від розміру процентів які діють під час строку вкладу.

Оскільки жодна із сторін не надала доказів про їх розмір та не просила суд їх витребувати, суд приходить до висновку, що вказана обставина є недоведеною, а тому враховуючи вимоги частини 1 статті 82 ЦПК України, суд в цій частині виходить з розміру процентів та сум визнаних відповідачем в поданому до суду першої інстанції відзиві на позовну заяву.

Таким чином заборгованість по укладених договорах складає:

По договору №SAMDN9684:

7000+4123.28(10% річних за період з 11.08.2012 року по 01.07.2018 року) +0.07 (0.01% річних за період з 02.07.2018 року по 10.08.2018 року)Х28.05(курс гривні до долара США)=312009.97 гривень.

По договору №SAMDN4382:

10000+10553.42 (18% річних за період з 21.08.2012 року по 01.07.2018 року) + 0.13 гривень (0.01% за період з 02.07.2018 року по 20.08.2018 року) =20553.55 гривень.

По договору №SAMDN9952:

1200+1016.09(18% річних за період з 18.10.2013 року по 1.07.2018 року)+0.03(0.01% річних за період 2.07.2018 року по 17.10.2018 року)=2216.12 гривень.

Таким чином загальна сума заборгованості яка підлягає стягненню з відповідача складає 312009.97+20553.55+2216.12=334779.64 гривни.

Також при зазначеному розрахунку суд апеляційної інстанції, виходить з вимог частини 1 статті 1061 ЦК України, згідно якої банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу.

Суд першої інстанції, в повній мірі зазначені обставини справи та норми права не врахував, в зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376,381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 травня 2019 року - змінити, зменшивши суму стягнутої з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором вкладу №SAMDN9684 від 10.08.2012 року з урахуванням відсотків по депозиту в розмірі 312009 гривень 97 копійок, заборгованість за договором вкладу №SAMDN4382 від 20.08.2012 року з урахуванням відсотків по депозиту в розмірі 20553 гривень 55 копійок, заборгованість за договором вкладу №SAMDN9952 від 17.10.2013 року з урахуванням відсотків по депозиту в розмірі 2216 гривень 12 копійок, а всього 334779 гривень 64 копійки.

Зменшити суму стягнутого з АТ КБ «Приватбанк» на користь держави судового збору до 3348 гривень.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Сплачений Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» за платіжним дорученням №PROM3BTVEZ від 13 червня 2019 року судовий збір компенсувати останньому за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України пропорційно до відмовлених позовних вимог в сумі 623 гривни 04 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 27 вересня 2019 року.

Судді :

в с т а н о в и в :

п о с т а н о в и в :