Постанова

Іменем України

16 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 357/9784/18

провадження № 61-8785св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Таргоній Д. О., Журби С. О., Приходька К. П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 01 лютого 2008 року у розмірі 363 275, 36 грн шляхом проведення прилюдних торгів.

Короткий зміст рішення та постанови суду першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2018 року провадження у справі закрито з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що предмет спору у справі відсутній.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2018 року скасовано, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що з наведених АТ «Укрсоцбанк» у позові обставин вбачається, що предметом спору є захист прав кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення існуючої заборгованості. Сам факт вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржене судове рішення, ухвалу суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга аргументована тим, що апеляційний суд залишив поза увагою той факт, що отримавши виконавчий напис нотаріуса, позивач реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Окрім того, таке право було захищено АТ «Укрсоцбанк» у позасудовому порядку.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу на надходили

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 31 травня 2019 рокувідкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року у справі за позовом АТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, витребувано справу із суду першої інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

АТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду із позовом, у якому просив звернути стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору № 09/І-13 від 01 лютого 2008 року, а саме двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 385/10/08-Ж від 01 лютого 2008 року.

26 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. за заявою АТ «Укрсоцбанк» вчинено виконавчий напис № 15259 від 26 квітня 2017 року про звернення стягнення на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 385/10/08-Ж від 01 лютого 2008 року.

Матеріали справи не містять даних щодо пред`явлення АТ «Укрсоцбанк» виконавчого напису № 15259 від 26 квітня 2017 року до виконання.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до положень статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Предметом спору у даній справі є захист прав кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення існуючої заборгованості.

Згідно із статтею 18 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про іпотеку», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік), Інструкцією «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 (далі - Інструкція), а також Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 31 грудня 2008 року № 2368/5.

Виконавчий напис - це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника.

За своєю суттю вчинення виконавчого напису не є вирішенням спору між кредитором та боржником, а є лише підтвердженням безспірності зобов`язання боржника.

Матеріали справи не містять даних про те, що зобов`язання за кредитним та іпотечним договорами виконані.

Доводи касаційної скарги, про те що позивач реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки, отримавши виконавчий напис нотаріуса, суд відхиляє, оскільки сам факт вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

Апеляційний суд, установивши зазначені обставини, правильно скасував судове рішення місцевого суду та направив справу для продовження її розгляду.

Інші аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки, що не є компетенцією Верховного Суду відповідно до статті 400 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін постанови Київського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року, оскільки судове рішення є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук