Постанова

Іменем України

13 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 439/1469/15-ц

провадження № 61-5189св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, Бродівська районна рада Львівської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Львівської області від 08 липня 2016 року у складі колегії суддів: Монастирецького Д. І., Шандри М. М., Шумської Н. Л.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, Бродівської районної ради Львівської області про захист честі, гідності та ділової репутації.

Позовна заява мотивована тим, що 17 вересня 2015 року на сесії Бродівської районної ради Львівської області заступник начальника виробничого відділу ДП «Бродівський лісгосп» ОСОБА_5, не маючи повноважень від адміністрації, профспілкового комітету чи трудового колективу ДП «Бродівський лісгосп», в своєму виступі, серед іншого виклав інформацію про позивача, яка не відповідає дійсності, крім критики та оцінки дій, містить конкретні факти, а також висловлювання, містять інформацію, що принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Просив суд:

- визнати, що інформація у виступі відповідача ОСОБА_5 на сесії Бродівської районної ради, яка транслювалася на телебаченні ТРК «Броди» ІНФОРМАЦІЯ_1 року та розміщена на веб-сайті ТРК «Броди» ІНФОРМАЦІЯ_2», в якій відповідач зазначає негативну інформацію про позивача та викладає неперевірені факти, не відповідає дійсності, шкодить його діловій репутації та наносить шкоду його інтересам;

- визнати, що інформація у рішенні Бродівської районної ради Львівської області від 17 вересня 2015 року № 785 «Про звернення Бродівської районної ради до Прем'єр-міністра України, Голови Державного агентства лісових ресурсів України, Верховної Ради України, Національного антикорупційного бюро України, Львівської обласної державної адміністрації та Львівської обласної ради щодо призначення директора ДП «Бродівський лісгосп», яке розміщене на веб-сайті «brody-rada.com.ua», в якій відповідач зазначає негативну інформацію про позивача та викладає неперевірені факти, не відповідає дійсності, шкодить його діловій репутації та наносить шкоду його інтересам;

- зобов'язати ОСОБА_5 спростувати шляхом виступу на телеканалі ТРК «Броди» ІНФОРМАЦІЯ_2» неправдиву інформацію про позивача та принести публічні вибачення;

- зобов'язати Бродівську районну раду спростувати неправдиву інформацію про позивача, викладену у рішенні Бродівської районної ради Львівської області від 17 вересня 2015 року № 785 «Про звернення Бродівської районної ради до Прем'єр-міністра України, Голови Державного агентства лісових ресурсів України, Верховної Ради України, Національного антикорупційного бюро України, Львівської обласної державної адміністрації та Львівської обласної ради щодо призначення директора ДП «Бродівський лісгосп», яке розміщене на веб-сайті «brody-rada.com.ua», та принести публічні вибачення на сесії Бродівської районної ради.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2015 року у складі судді Бородійчук О. І. позов задоволено частково.

Визнано, що інформація у виступі ОСОБА_5 на сесії Бродівської районної ради, яка транслювалася на телебаченні ТРК «Броди» ІНФОРМАЦІЯ_1 року та розміщена на веб-сайті ТРК «Броди» ІНФОРМАЦІЯ_2», в якій відповідач зазначає негативну інформацію про позивача та викладає не перевірені факти, не відповідає дійсності, шкодить діловій репутації та наносить шкоду інтересам ОСОБА_4;

Визнано, що інформація у рішенні Бродівської районної ради Львівської області від 17 вересня 2015 року № 785 «Про звернення Бродівської районної ради до Прем'єр-міністра України, Голови Державного агентства лісових ресурсів України, Верховної Ради України, Національного антикорупційного бюро України, Львівської обласної державної адміністрації та Львівської обласної ради щодо призначення директора ДП «Бродівський лісгосп», яке розміщене на веб-сайті «brody-rada.com.ua», не відповідає дійсності, шкодить діловій репутації та наносить шкоду ОСОБА_4;

Зобов'язано ОСОБА_5 спростувати шляхом виступу на телеканалі ТРК «Броди» та на веб-сайті ТРК «Броди» ІНФОРМАЦІЯ_2» неправдиву інформацію про ОСОБА_4

У решті вимог позивача відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що твердження відповідачів про те, що позивач, обіймаючи керівні посади, чинив тиск на працівників, забирав в них паспорти та змушував підтримувати злочинну владу, є голослівними.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 08 липня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що суд першої інстанції не перевірив, чи зареєстрований інформаційний ресурс інтернет-видання на веб-сайті ТРК «Броди» ІНФОРМАЦІЯ_2» в установленому порядку як засіб масової інформації, не встановив та не залучив власника веб-сайту ТРК «Броди» ІНФОРМАЦІЯ_2», на якому було розміщено зазначену негативну інформацію, як співвідповідача. У порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься в рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, оскільки для них законом встановлений інший порядок оскарження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що висновок суду апеляційної інстанції про те, що у порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься в рішеннях органів влади, місцевого самоврядування, суперечить ЦПК України; суд апеляційної інстанції не взяв до уваги, що інформація, яка міститься у виступі ОСОБА_5 та у зверненні ради, є негативною та недостовірною, порушує права та свободи, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що 17 вересня 2015 року на сесії Бродівської районної ради Львівської області заступник начальника виробничого відділу ДП «Бродівський лісгосп» ОСОБА_5, не маючи повноважень від адміністрації, профспілкового комітету чи трудового колективу ДП «Бродівський лісгосп», в своєму виступі, серед іншого, зазначив: «...за ОСОБА_4 йде сильний шлейф бруду, шахрайства, ... він збирав паспорта ... він збирав людей зі страхом звільнення на антимайдан ...».

Крім того, цього ж дня на сесії прийнято рішення № 785 «Про звернення Бродівської районної ради до Прем'єр-міністра України, Голови Державного агентства лісових ресурсів України, Верховної Ради України, Національного антикорупційного бюро України, Львівської обласної державної адміністрації та Львівської обласної ради щодо призначення директора ДП «Бродівський лісгосп», в додатку до якого зазначено:

«Ми, депутати Бродівської районної ради, обурені наміром призначити на посаду директора Бродівського лісового господарства ОСОБА_4. Ця особа здобула недобру репутацію не тільки за своє провальне керівництво на різних посадах в лісовій галузі, а й за пристосуванство, прислужництво режимові. Зокрема, у 2004 році, коли він перебував на посаді генерального директора ДЛГО «Львівліс», Львівська обласна рада висловила йому недовіру за порушення Конституції України та законодавства під час проведення виборів Президента України, тобто за організацію фальсифікацій.

Займаючи посаду директора ДП «Золочівське лісове господарство», ОСОБА_4 був причетний до маніпуляцій з фінансово-матеріальними ресурсами. Вказане підтверджено висновками державної фінансової інспекції про виявлені на підприємстві фінансові порушення на загальну суму 6 546,18 тис. грн, в т.ч. втрати ресурсів на 3 552,20 тис. грн (недоотримання фінансових ресурсів - 2 733,82 тис. грн; незаконні витрати ресурсів - 818,38 тис. грн) та інші фінансові порушення на суму 2 993,97 тис. грн.

У 2014 році вже була спроба призначити ОСОБА_4 директором ДП «Бродівський лісгосп». Зусиллями громади району, трудового колективу підприємства вдалося не допустити цього ганебного призначення. Повернення на посаду цієї людини ми розцінюємо як реванш старої злочинної влади».

Згаданий вище виступ ОСОБА_5 транслювався ІНФОРМАЦІЯ_1 року на ТРК «Броди» і зберігається на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2» та є доступним для всіх громадян, а рішення сесії районної ради та додаток до нього знаходяться на веб-сайті «brody-rada.com.ua».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно зі статтями 94, 277 ЦК України, частиною четвертою статті 32 Конституції України кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передавання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення у мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв'язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК України), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК України) тощо.

Вбачається, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем.

Якщо позивач заявляє вимоги до одного з належних відповідачів, які спільно поширили недостовірну інформацію, суд вправі залучити до участі у справі іншого співвідповідача лише у разі неможливості розгляду справи без його участі (статті 50, 51 ЦПК України).

Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини третьої статті 175 ЦПК України).

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації.

Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що суд першої інстанції всупереч вимогам статей 213, 214 ЦПК України 2004 року не перевірив, чи зареєстрований інформаційний ресурс інтернет-видання на веб-сайті ТРК «Броди» ІНФОРМАЦІЯ_2» в установленому порядку як засіб масової інформації, не встановив та не залучив власника веб-сайту ТРК «Броди» ІНФОРМАЦІЯ_2», на якому було розміщено зазначену негативну інформацію, як співвідповідача.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.

При вирішенні справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Львівської області від 08 липня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька
Судді: С. Ю. Мартєв В. В. Пророк І. М. Фаловська С. П. Штелик