Житомирський апеляційний суд
Категорія 25 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 296/10203/17 за позовом Моторного (Транспортного) Страхового Бюро України (далі - МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат пов'язаних з виплатою страхового відшкодування

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 26 березня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Слюсарчук Н.Ф. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року МТСБУ звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача в порядку регресу 18 817 грн. 54 коп. заподіяної матеріальної шкоди.

Позов мотивовано тим, що 19.10.2015 року близько 08 год. 40 хв. по вул. 1-го Травня в м. Житомирі сталася ДТП, в результаті якої відповідач, керуючи автомобілем Мерседес-Бенц «Віто» д.н. НОМЕР_1 допустив зіткнення з автомобілем Мерседес-Бенц «Е-220» д.н. НОМЕР_2

Вина відповідача ОСОБА_1 підтверджується постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 5 травня 2016 року.

На дату скоєння цієї пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 застрахована не була.

Відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів автомобіль Мерседес-Бенц «Е-220» д.н. НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_2 та за кермом якого він перебував в момент ДТП, застраховано у АСК «Інго Україна».

Після проведення розслідування страхового випадку, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 на суму 16597 грн. 54 коп., що підтверджується платіжним дорученням №7143рв від 13.09.2016 року, а також виплатило за послуги аварійного комісара 620 грн.

03.11.2015 року позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про добровільне відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, однак, відповідачем не було вчинено жодних дій щодо повернення даних коштів.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 26 березня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) на відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу 16597 грн. 54 коп. В решті вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Вказує, що його вина у дорожньо-транспортній пригоді не була встановлена у судовому порядку, оскільки постановою районного суду провадження у адміністративній справі про притягнення його до відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито. Протокол про адміністративне правопорушення серії АПІ №926420 від 19.10.2015, де визначена його вина в ДТП, не може бути беззаперечним доказом, оскільки, оскільки він вину не визнавав. Наголосив, що вина може бути встановлена лише рішенням суду, проте такого рішення немає. За наведеного вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

Представник МТСБУ Купар І.Ю. проти задоволення апеляційної скарги заперечив, надав відповідні пояснення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 19.10.2015 року 08 год. 40 хв. по вул. 1-го Травня в м. Житомирі сталася ДТП, в результаті якої відповідач, керуючи автомобілем Мерседес-Бенц «Віто» д.н. НОМЕР_1 під час відкриття водійської дверки припаркованого автомобіля не переконався в тому, що це буде безпечно для інших учасників руху, допустив зіткнення з автомобілем Мерседес-Бенц «Е-220» д.н. НОМЕР_2 що належить ОСОБА_2.

Страховим полісом № АЕ/3163448 автомобіль Мерседес-Бенц «Е-220» д.н. НОМЕР_2 що належить ОСОБА_2, було застраховано у АСК «Інго Україна» від ДТП за участю транспортного засобу /а.с.9/.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 на дату скоєння ДТП застрахована не була.

Після проведення розслідування страхового випадку сума 16597 грн. 54 коп. була перерахована на рахунок ОСОБА_2, відповідно до розрахунку розміру страхового відшкодування та платіжного доручення №7143рв, від 13.09.2016 року (а.с. 31).

Частиною 1 ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до вимог п.п. «а» п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБ України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що Корольовським районним судом м. Житомира у постанові в справі про адміністративне правопорушення від 05.05.2016 року відносно ОСОБА_1 (а.с. 13) було встановлено в його діях ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ст. 38 КУпАП, тобто з нереабілітуючих підстав.

В постанові зазначено, що згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи №3/16-25 від 31.03.2016 року з технічної точки зору, невідповідність дій водія автомобіля MERCEDES-BENZ VITO, д.н.НОМЕР_1 ОСОБА_1 вимогам п.15.13 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події.

А тому, вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність позивачем вини відповідача та часткове задоволення позову.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги щодо недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та щодо презумпції невинуватості, суд враховує, що законодавство в таких зобов'язаннях передбачає презумпцію вини, і якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то ця презумпція є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У справі встановлено та не оспорюється те, що позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 16597,54 грн. згідно із заявою потерпілого на безготівковий перерахунок страхового відшкодування. Таким чином, позивач повністю виконав покладені на нього зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій особі, а тому позивач набув права регресної вимоги до відповідача.

Відповідачем не надано доказів на спростування позовних вимог МТСБУ, не надано доказів про відсутність його вини у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 19.10.2015 року, а тому колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були підстави для задоволення позовних вимог.

Доводи ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4 в апеляційному суді про те, що висновком №1483 експертного автотехнічного дослідження підтверджено відсутність порушень ним Правил дорожнього руху, а відтак - відсутність вини у ДТП, яка мала місце 19.10.2015 не можуть бути враховані, оскільки на підтвердження відсутності своєї вини інший учасник ДТП ОСОБА_2 також надав висновок експертного дослідження від 02.12.2015 №3/1.

Враховуючи наявність двох протилежних експертних досліджень, судом в межах розгляду адміністративної справи було призначено судову автотехнічну експертизу.

Висновком експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи №3/16-25 від 31.03.2016 року встановлено, що водій автомобіля MERCEDES-BENZ VITO, д.н.НОМЕР_1 ОСОБА_1 повинен був діяти, з технічної точки зору, відповідно до вимог п.п. 2.2.б) та 15.3. Правил дорожнього руху України.

Згідно проведеного дослідження, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля MERCEDES-BENZ VITO, д.н.НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам вищезазначених пунктів Правил дорожнього руху України.

Водій автомобіля Мерседес-Бенц «Е-220» д.н. НОМЕР_3 ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 13.1.,13.3 Правил дорожнього руху України.

В діях водія автомобіля Мерседес-Бенц «Е-220» д.н. НОМЕР_3 ОСОБА_2 невідповідностей технічним вимогам зазначених пунктів Правил дорожнього руху України не вбачається.

Судовий експерт зробив висновок, що з технічної точки зору невідповідність дій водія автомобіля MERCEDES-BENZ VITO, д.н.НОМЕР_1 ОСОБА_1 вимогам п. 15.13 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо- транспортної події.

Отже, вина відповідача у вчиненні ДТП доведена висновком судової автотехнічної експертизи, яка останнім не спростована.

Посилання відповідача на те, що закриття постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності свідчить про відсутність його вини у вчиненні ДТП є помилковим, оскільки постановою суду від 05.05.2016 року встановлено вину відповідача, а провадження по справі у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито лише з тих підстав, що закінчилися строки накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено із дотриманням норм чинного цивільного матеріального та процесуального законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 26 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15.02.2019.

Головуючий Судді