КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції - Чех Н.А.
Номер провадження № 22-ц/824/2861/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

ЯворськогоМ.А. (суддя-доповідач), КашперськоїТ.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року у справі за позовною заявою ОСОБА_5 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, треті особи: Акціонерне товариства Комерційний банк «Приватбанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба» про визнання звіту про оцінку майна недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_5 подала до суду вказану позовну заяву та просила визнати звіт про оцінку майна від 10 жовтня 2018 року, проведений ТОВ "Приватна експертна служба" на замовлення Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві недійсним.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києвата ухвалити нове судове рішення, яким направити матеріали справи до суду першої інстанції для відкриття провадження.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, представник посилався на те, що здійснена незалежна оцінка вартості майна не відповідає реальній ринковій вартості зазначеного майна. У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна та у разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її у судовому порядку, а тому скаржник вважає, що суд першої інстанції не мав права відмовляти ОСОБА_5 у її волевиявленні та зверненні до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені у пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та вимоги заявлені у суді першої інстанції, вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 мала звернутися до суду в даному випадку відповідно до вимог Розділу VII Цивільного процесуального кодексу України "Судовий контроль за виконанням судових рішень".

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач не згодна зі звітом про оцінку майна, складеного в рамках виконавчого провадження №56132600.

Згідно вимог статей 12, 33 Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання висновки та його дії стосовно реалізації своєї практичної діяльності з визначених питань, що унеможливлює здійснення судового розгляду справ у спорах про визнання такого звіту недійсним.

Згідно правовій позиції викладеній у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №914/881/17 від 13 березня 2018 року звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов'язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов'язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

При цьому, відповідно до ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", визначення вартості майна боржника, здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що позивач в разі незгоди з оцінкою майна на яке звертається стягнення в порядку виконавчого провадження має право на звернення до суду у відповідності до вимог визначених Розділом VІІ Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв