ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3145/19 Справа № 205/4531/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Шавула В. С. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 вересня 2018 року

у цивільній справі за заявою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого листа, поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 вересня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого листа.

Не погодившись з ухвалою суду, АТ КБ «ПриватБанк»звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву про видачу дублікату виконавчого листа.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що виконавчий лист було втрачено, тому існують підстави для видачі дублікату виконавчого документу та поновлення строку на його пред'явлення, враховуючи, що Закон України "Про виконавче провадження" не містить вичерпного переліку поважних причин пропуску такого строку.

Передбаченим ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно матеріалам справи, Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 14 серпня 2013 року ухвалено заочне рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким вимоги позову задоволено у повному обсязі (а.с.46-47).

Заочне рішення набрало законної сили, у зв`язку із чим, 11 листопада 2013 року представнику ПАТ КБ «ПриватБанк» було видано виконавчі листи (а.с.49).

Разом з цим, жодних відомостей про те, що виконавчі листи пред'являлись до виконання матеріали справи не містять, як і не містять доказів поважності причин пропуску строку для пред'явлення їх до виконання.

31 липня 2018 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся з заявою про видачу дублікату виконавчого листа, посилаючись на його втрату.

Відповідно до Розділу XIII ч. 1 п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Так, згідно ч.1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Тобто, на час звернення з заявою про видачу дублікату строк пред'явлення виконавчого листа, виданого на виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2013 року, сплив.

Таким чином, суд першої інстанції, керуючись ст.433 ЦПК України, Розділом XIII ч. 1 п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, правомірно відмовив у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Доводи апеляційної скарги заявника підлягають відхиленню, оскільки заяву про видачу дубліката виконавчого листа ПАТ КБ «Приватбанк» подано поза межами строку його пред'явлення, а належних доказів на підтвердження поважності причин для його поновлення заявником надано не було.

Національним законом встановлено обмеження строком, із спливом якого стягувач позбавляється права вимагати процедури примусового виконання судового рішення.

Встановивши строк пред'явлення виконавчого документу до виконання законодавець визначив розумний строк, достатній для звернення до органів, що здійснюють примусове виконання судових рішень, тобто строк, в межах якого може бути розпочато застосування державного примусу до особи боржника.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти такі обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Однак підтверджень таких обставин матеріали справи не містять.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

О.В.Свистунова