Справа № 365/658/18
Номер провадження: 2/365/35/19
19.02.2019 смт. Згурівка Київської області
Згурівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Денисенко Н.О.
судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,
30 жовтня 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку номер 57 по вулиці Шевченка в селі Старе Згурівського району Київської області на підставі Свідоцтва про право власності. У цьому будинку зареєстрований відповідач, який є його сином та який з 2006 року у будинку не проживає, не ставиться до нього як до основного місця проживання, не несе витрат по його утриманню. Реєстрація відповідача за зазначеною адресою порушує його права як власника, у звязку з чим йому відмовлено в оформленні субсидії та він змушений буде нести додаткові витрати на комунальні послуги, тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, та в разі задоволення позову не застосувати щодо відповідача положення ст. 141, 142 ЦПК України.
В судове засідання сторони повторно не зявився, про час і місце судового розгляду були оповіщені у встановленому порядку, відповідач - за зареєстрованою адресою його місця проживання чи місця перебування, не проживає за такою адресою. Відповідне оголошення було розміщене також на сайті «Судова влада». Таким чином, відповідач відповідно до вимог ч. 1 ст. 131 ЦПК України є таким, якому судовий виклик вручено належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень та відзиву на позов суду не надав.
Позивач направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю, просить ухвалити у справі заочне рішення.
Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно зясованих обставин, об'єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку.
Судом встановлено, що будинок номер 57 по вулиці Шевченка в селі Вільне Згурівського району Київської області належить на праві власності позивачу ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності від 15.01.2007, серії САА № 662349 (а.с.5-9, 19 копії технічного паспорта та Свідоцтва).
Згідно з довідкою Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Згурівського району Київської області, витягів із погосподарських книг та акта обстеження будинку на предмет проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані сторони у справі. Відповідач за цією адресою не проживає (а.с. 11-14, 15, 16).
Це житло не є його постійним місцем проживання та він не відноситься до нього як такого, не веде з позивачем власником будинку спільного господарства, не несе витрати по його утриманню.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, від 4.11.1950 року, підписаної від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві (рішення від 27 травня 2004 р. у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства»)
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
У позовній заяві зазначено, що спірне житлове приміщення знаходиться у селі Старе. Проте із матеріалів справи вбачається, що житловий будинок № 57 по вулиці Шевченка, власником якого є ОСОБА_2, розташований у селі Вільне. Враховуючи аргументи позивача та надані ним докази, суд розцінює як описку невірне зазначення позивачем назви населеного пункту.
Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що відповідач відсутній в спірному будинку без поважних причин понад один рік, між сторонами не існують договірні відносини з приводу користування житлом, тому він втратив право на користування спірним будинком, що належить позивачу на праві приватної власності.
Позивач при предявленні позову сплатив судовий збір в розмірі 704,80 грн (а.с.1 - квитанція). За клопотанням позивача судові витрати залишити за ним.
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 150 ЖК України, ст.ст. 16, 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 19, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 281, 282 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування будинком номер 57 по вулиці Шевченка в селі Вільне Згурівського району Київської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення суду.
Позивач ОСОБА_2, житель ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.
Відповідач ОСОБА_3, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3.
Повне судове рішення складене 19 лютого 2019 року.
Головуючий суддя Н.О. Денисенко