Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/403/18-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Стратовича О.В.

з участю секретаря Кострицької Т.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Олевську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

06.11.2018 року позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є студентом І-го курсу Університету Державної фіскальної служби України. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, а тому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_2, у розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду до досягнення дитиною 23 років, або до припинення нею навчання, але не менше встановленого Законом мінімуму. Також позивачка просить звільнити її від сплати судового збору на підставі п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Розгляд справи проводиться відповідно до положень ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного провадження, з повідомленням сторін.

В судове засідання позивач не зявилася, але надала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність. Позовні вимоги підтримала.

Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином, відповідно до вимог ст.ст.128, 130 ЦПК України, був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ТП №304536 від 06.03.2001 року (а.с.4).

ОСОБА_3 навчається з 01.09.2018 року на І-му курсі (денна форма навчання) Факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції Університету ДФС України (четвертий рівень акредитації) за кваліфікацією «Бакалавр» зі спеціальності «Правоохоронна діяльність» за рахунок коштів юридичних та фізичних осіб. Дата закінчення навчання червень 2022 року.(а.с.3)

Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Повнолітній син проживає із позивачкою, що стверджується довідкою Олевської міської ради Житомирської області від 29.10.2018 року №6983. (а.с.5)

Позивачка самостійно не може забезпечити належним чином матеріальне становище сімї, відповідач знаючи вищезазначені обставини добровільно матеріально сину не допомагає, хоча має таку можливість та може утримувати свого повнолітнього сина ОСОБА_2, який навчається.

Згідно зі ст.198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Аналіз змісту ст.198 СК України дає підстави для висновку, що для виникнення обовязку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина). Тобто, крім родинного звязку батьків і дітей, продовження повнолітніми навчання, потреби повнолітніх дітей у звязку із продовженням навчання в матеріальній допомозі, необхідно перевіряти і здатність батьків таку допомогу надавати. При відсутності хоча б одного із наведених фактів, аліментне зобовязання, повязане із утриманням батьками своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, не виникає.

При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим із батьків і врахувати стан здоровя та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст.ст. 182, 200 СК України).

Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Приписами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як розяснено у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

В даному випадку суд вважає, що позивачка ОСОБА_1, дійсно потребує матеріальної допомоги, в звязку з навчанням сина ОСОБА_2, а відповідач відмовляє в наданні такої допомоги, хоча має таку можливість та будучи батьком дитини він не може бути звільнений від обовязку утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання до закінчення навчання.

Враховуючи вищенаведене а також те, що відповідач має можливість утримувати свого сина до закінчення його навчання, оскільки останній навчається на денній формі навчання та не має змоги працювати, несе витрати повязані з навчанням, тому суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення та стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина до закінчення ним навчання, оскільки відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу сину, однак ухиляється від обовязку, як батько допомогти повнолітній дитині, яка потребує допомоги закінчити навчальний заклад і здобути професію, а тому кошти на утримання сина ОСОБА_4 до закінчення його навчання у навчальному закладі, слід стягнути в примусовому порядку та у розміри передбаченому ст.182 СК України, щомісячно.

Разом із тим слід зазначити, що посилання позивача відносно стягнення аліментів у відповідності до вимог Закону України «Про Державний бюджет України», у розмірі не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку є безпідставним, оскільки зазначений закон розповсюджується на дітей, які не досягли 18-ти річного віку, а тому до повнолітньої особи застосуванню не підлягає.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.191 СК України слідує, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

За таких обставин, суд вважає вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню за наведених вище обставин.

Відповідно до ч.1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

А згідно до ст. 81 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до п. 3 ч.1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, отже згідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Керуючись: ст.ст.8, 21, 55, 63 Конституції України, 7,12,13,81,141,258,259,263-265,273,279,354,355 ЦПК України, ст.ст.180-183, 191, 198, 199, 200 СК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розміри 1/4 частини заробітної плати (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи з 06.11.2018 року та на період навчання і до закінчення навчання ОСОБА_3, тобто по 30.06.2022 року, включно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн., які перерахувати отримувач коштів УК в Олев.р-н/Олевськ.р-н/ 22030101, код отримувача (Код за ЄДРПОУ) 37937308, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача 6460, код класифікації доходів бюджету 22030101, найменування коду класифікації доходів бюджету Судовий збір (Державна судова адміністрація України,050).

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за розгляд цивільної справи Олевським районним судом Житомирської області відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

В решті позову ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії ВМ №575920, РНОКПП - НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Суддя: ОСОБА_5