Справа № 200/1696/19
Провадження № 2/200/433/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 грудня 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Яковенко А.С.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Альянс Груп» про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, -

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом.

В обґрунтування позову вказав, що заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2018 року його позовні вимоги до ТОВ «Авто Альянс Груп» про визнання правочину недійсним задоволено частково. Визнано попередній договір купівлі-продажу № 0188 від 20.06.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Альянс Груп», недійсним. Стягнуто з ТОВ «Авто Альянс Груп» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 202000,00 грн. та 2020,00 грн., всього у сумі 204020,00 грн. Стягнуто з ТОВ «Авто Альянс Груп» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, які складаються з судового збору за забезпечення позову у розмірі 352,40 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 20000 грн.До цього часу відповідачем кошти так і не повернуті, тобто порушується грошове зобов`язання, яке виникло з 25.06.2018 року, коли позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення суми передплати у розмірі 202000 грн., в зв`язку з чим відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача інфляційні втрати та 3% річних відповідно до положень статті 625 ЦК України.

З урахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні витрати у розмірі 11746,00 грн. та 3% річних у розмірі 3619,00 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Вказана справа перебувала в провадженні судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Єлісєєвої Т.Ю.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 01.04.2019 року зазначену цивільну справу передано до розгляду судді Женеску Е.В.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. від 02 квітня 2019 року справу прийнято до свого провадження та визначено проводити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи за останнім відомим місцем знаходження, відзиву на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2019 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено наступне.

20 червня 2018 року між ОСОБА_1 (покупець) та ТОВ «Авто Альянс Груп» (продавець) укладено попередній договір № 0188 купівлі-продажу транспортного засобу.

20 червня 2018 року позивачем було перераховано суму в розмірі 202000,00 грн. на рахунок ТОВ «Авто Альянс Груп».

Крім того, позивач поніс витрати на сплату комісії банку на загальну суму 2020,00 грн., що підтверджується квитанцією № 18969621/К від 20.06.2018 року на суму 560,00 грн., та квитанцією № 1-1373к від 20.06.2018 року на суму 1460,00 грн.

25 червня 2018 року, позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача про повернення йому внесених коштів.

Вказані обставини встановлені заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2018 року у справі №200/11272/18, яке набрало законної сили, та відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України не потребують додаткового доказування.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2018 року у справі №200/11272/18, яке набрало законної сили,позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Авто Альянс Груп» про визнання правочину недійсним задоволено частково. Визнано попередній договір купівлі-продажу № 0188 від 20.06.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Альянс Груп», недійсним. Стягнуто з ТОВ «Авто Альянс Груп» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 202000,00 грн. та 2020,00 грн., всього у сумі 204020,00 грн.

Позивач стверджує, що відповідач не повернув йому грошову суму, вказану у рішенні суду.

Відповідач зазначене твердження не спростував та не надав доказів, що ним було виконано вказане рішення суду повністю чи частково.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Звертаючись з вказаним позовом до суду, позивач також заявляє вимоги щодо стягнення з відповідача на свою користь інфляційні втрати у сумі 1610,66 грн., 3% річних у сумі 258,28 грн.

Так, відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як передбачено ч.2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, за змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства, а також зважаючи на те, що обставини щодо невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд, з урахуванням положень ст. 13 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, вважає, що вимоги позивача про відшкодування йому відповідачем інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК України, є правомірними, а тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення інфляційні втрати за період з вересня 2018 року по грудень 2018 року у сумі 11746,00 грн., 3% річних за період з 25.06.2018 по 29.01.2019 року у сумі 3619,40 грн.

Судом перевірено розрахунки, надані позивачем, та визнано їх вірними.

Відповідач заперечень чи спростувань щодо наданих позивачем розрахунків не надав, як не надав доказів того, що вказана сума боргу ним сплачена повністю або частково.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу у сумі 3000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

При визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката по конкретній справі, адресований клієнту.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та адвокатом Гусаковою О.Б. 18 січня 2019 року було укладено договір про надання правової допомоги № 02, згідно якого адвокат прийняв на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 правову допомогу у вирішенні проблеми, пов`язаної зі стягненням відсотків інфляційних страт та річних за користування ТОВ «Авто Альянс Груп» грошовими коштами за попереднім договором №0188 від 20.06.2018 року.

Згідно п.3 договору, вартість послуг за договором становить 3000 грн., які сплачуються в день підписання договору.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 03 від 18 січня 2019 року, позивач сплатив за договором 3000 грн.

В матеріалах справи також міститься акт прийому-передачі виконаних робіт від 25.01.2019 року за договором про надання правової допомоги, з якого вбачається, що роботи виконані в повному обсязі на суму 3000 грн.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Альянс Груп» про стягнення інфляційних втрат та 3% річних задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Альянс Груп» на користь ОСОБА_1 інфляційні витрати у розмірі 11746,00 грн. та 3% річних у розмірі 3619,00 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Е.В. Женеску