ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 лютого 2019 року м. Чернівці

справа № 725/4635/17

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Яремка В.В., Литвинюк І.М.

секретар Герман Я.І.

з участю : позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, апелянта ОСОБА_3, представник апелянта ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівців від 06 грудня 2017 року про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики (головуючий у суді першої інстанції - суддя Войтун О.Б.)

встановив:

ОСОБА_1 у жовтні 2017 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики.

23 жовтня 2017 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладання заборони на відчуження нерухомого майна, яке належить на праві власності відповідачу ОСОБА_5, а саме: квартиру АДРЕСА_1, а також на нежилі приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівців від 06 грудня 2017 року заяву задоволено. Забезпечено позов шляхом накладання заборони на відчуження нерухомого майна - нежилих приміщень, які знаходяться по АДРЕСА_1 та належать на праві приватної власності ОСОБА_5 Накладано заборону на відчуження нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_5

Провадження №22-ц/822/37/18 доповідач Перепелюк І.Б.

ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівців від 06 грудня 2017 року про забезпечення позову скасувати та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Апелянт посилається на те, що на зазначене майно не може бути накладено заборону на відчуження, оскільки ОСОБА_5 за кредитним договором від 28.06.2006р. з ПАТ КБ «Надра» передав його в іпотеку. На даний час іпотекодержателем майна є ОСОБА_3

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що оскаржувана ухвала відповідає вимогам законності та обґрунтованості, тому апеляційну скаргу ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_3, слід залишити без задоволення.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд виходив із характеру заявлених позовних вимог, обґрунтованості доводів, указаних позивачем у заяві про забезпечення позову та врахував існування ризику відчуження майна, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З таким висновком суду можна повністю погодитись.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 213 ЦПК України (в редакції Закону України від 18 березня 2004 року № 1618-IV, далі - ЦПК України 2004 року), відповідно до яких рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовними вимогами про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за борговою розпискою в розмірі 1339907,32грн.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження виникнення потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом ч.1, ч.3 ст. 151 ЦПК України 2004 року, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Зокрема позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Оцінюючи співмірність, необхідно враховувати безпосередній зв'язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, відповідність заявленій вимозі, їхній меті, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанцій врахував, що позивачем подано позов майнового характеру про стягнення боргу за борговою розпискою, та як вбачається із вказаної Інформації з державного реєстру, загальна вартість вказаного майна становить 454421грн, а сума заборгованості 1339907,32грн.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді справи судом першої інстанції зазначені вимоги були дотримані.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не врахував, що зазначене нерухоме майно є іпотечним, отже ним не може бути забезпечений позов, є безпідставними, оскільки чинним законодавством не передбачено заборони забезпечення позову майном, що є предметом іпотеки.

Встановлено, що ОСОБА_3 є іпотекодержателем майна, яке належить ОСОБА_5, що підтверджується договором №2006/840-МК/79 купівлі-продажу (відступлення) право вимоги за кредитним договором від 16 травня 2018 року, договором про відступлення прав за іпотечним договором від 16 травня 218 року за реєстром №320, договором про відступлення прав за іпотечним договором від 16 травня 218 року за реєстром №321, договором про внесення змін до договору відступлення прав за іпотечним договором від 16 травня 2018 року за реєстром №414.

Однак, зазначені договори були укладені 16 травня 2018 року і саме з цього часу іпотекодержателем зазначеного майна став апелянт. Отже, на час вирішення питання про забезпечення позову та постановлення ухвали судом першої інстанції 06 грудня 2017 року, ОСОБА_3 не був іпотекодержателем спірного майна.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги не дають підстав для її скасування.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівців від 06 грудня 2017 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівців від 06 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення - 12 лютого 2019 року.

Головуючий (підпис)

Судді:(підписи)

Вірно з оригіналом :