22.05.2019 Єдиний унікальний номер 205/6621/15-ц
Єдиний унікальний номер 205/6621/15
Провадження № 2/205/1137/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитно-заставного договору та договору поруки, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни, третя особа ОСОБА_1 про захист прав споживачів, визнання недійсним договору поруки, -

ВСТАНОВИВ:

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюкова І. О. 02 вересня 2015 року звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2015 року позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі.

16 листопада 2015 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до суду із зустрічним позовом про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитно-заставного договору та договору поруки, яку було уточнено 15 лютого 2016 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2017 року було призначено проведення судової почеркознавчої експертизи та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

29 серпня 2017 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання експерта про витребування додаткових матеріалів і зразків.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2017 року провадження у справі було поновлено та призначено судове засідання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2017 року провадження у справі було зупинено на час проведення судової почеркознавчої експертизи.

13 листопада 2017 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшли матеріали цивільної справи з висновком експерта.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2017 року провадження у справі було поновлено та призначено судове засідання.

06 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом про захист прав споживачів, про визнання недійсним договору поруки.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2018 року було призначено проведення судово-економічної експертизи та зупинено провадження на час проведення експертизи.

24 квітня 2018 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшли матеріали цивільної справи без виконання.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 176 від 08 травня 2018 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ, відповідно до п.п. 2.3.17, 2.3.50 Положення про АСДС та рішення зборів суддів від 17 квітня 2018 року, яким вирішено передати нерозглянуті справи та матеріали, що перебувають у провадженні судді Нижнього А.В. для здійснення повторного автоматичного розподілу, було призначено повторний автоматичний розподіл цивільної справи.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2018 року справу було прийнято до розгляду суду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2018 року було призначено проведення судово-економічної експертизи та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

23 січня 2019 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшли матеріали цивільної справи без виконання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2019 року провадження у справі було поновлено та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2019 року у задоволенні заяви позивача за первісним позовом про проведення підготовчого засідання в режимі відеоконференції було відмовлено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2019 року підготовче засідання по справі закрито та справу призначено до судового розгляду.

Позивач у своєму позові посилався на те, що 23 вересня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», яке змінило назву на ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_1 було укладено договір «Автопакет» № 900597/ФЛ, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 28 014 доларів США 28 центів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,40 % річних. Договір «Автопакет» № 900597/ФЛ є змішаним договором та містить умови договору поруки. Даний договір підписаний відповідачем ОСОБА_2 та містить істотні умови поруки. У порушення умов кредитного договору, ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, чим порушив умови договору. Станом на 04 серпня 2015 року утворилась заборгованість за тілом кредиту та сплаті відсотків у сумі 35 388 доларів США 55 центів та нараховано неустойку у загальному розмірі 334 486 гривень 57 коп. На підставі постанову НБУ від 04 червня 2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» № 356 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра». Тому позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на свою користь заборгованість у розмірі 35 388 доларів США 55 центів, , що еквівалентно 767 550 гривням 27 коп., та 334 486 гривень 57 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20 916 доларів США 72 центів, заборгованості зі сплати відсотків у розмірі 14 471 долара США 83 центів, заборгованості по пені у розмірі 273 646 гривень 60 коп., штрафу за порушення умов кредитного договору у розмірі 60 893 гривень 97 коп. Представник заявника надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 у відзиві на позов, своїй уточненій зустрічний позовній заяві та письмових поясненнях на позов посилався на те, що спірний договір «Автопакет» № 900597/ФЛ від 23 вересня 2008 року суперечить чинним нормам законодавства та моральним засадам суспільства. Банком не було відкрито кредитної лінії ОСОБА_1 , кредитні кошти не було отримано позичальником безпосередньо, оскільки банком, відповідно до договору № 1062 від 17 вересня 2008 року, було перераховано ПП «Аеліта» на придбання автомобіля грошові кошти у розмірі 131 950 гривень, що підтверджується наданими доказами. Зазначена обставина підтверджує, що жодних збитків, окрім, сплати грошової суми у національній валюті у розмірі 131 950 гривень банк не поніс. Пунктом 3.1.2 договору «Автопакет» № 900597/ФЛ від 23 вересня 2008 року визначено, що вартість автотранспортного засобу становить 131 950 гривень, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день прийняття автомобіля у заставу складає 27 203 долари США 38 центів. Позивачем не вказано, на які цілі було витрачено різницю у розмірі 810 доларів США 90 центів. Також зазначив, що спірний договір є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів: кредитного, застави та поруки. Сам договір не містить умов щодо сукупної вартості кредиту, розміру відсотків, порядку їх сплати, вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту. Пунктом 1.1.2 договору «Автопакет» передбачено, що кредитні кошти надані також на сплату комісії та за реєстрацію автомобіля, проте, відсутні відомості щодо розміру цих послуг банку. Згідно з розрахунком, наданим позивачем за первісним позовом, позичальником сплачено 17 074 долари США 27 центів, що за курсом НБУ складає 385 446 гривень 52 коп. Проте, банком заявлено вимогу про солідарне стягнення з позичальника та поручителя 1 103 036 гривень 84 коп., що суперечить принципам справедливості, добросовісності, пропорційності, розумності, які обумовлюють розумний баланс між комерційними інтересами банку і правами та інтересами споживачів кредитних послуг. При укладенні договору кредитором вказано мінімальну необхідну суму платежу у розмірі 549 доларів США 56 центів без визначення складників, тому позичальник був позбавлений можливості поінформованості, яким саме чином вказана сума розподілялася банком. Розрахунок заборгованості не відповідає дійсним обставинам справи, та з нього вбачається, що позичальником довільно розподілялися, кошти, сплачені позичальником. У загальному розмірі відповідачем за первісним позовом ОСОБА_1 сплачено на користь ПАТ «КБ «Надра» 18 274 долари США 27 центів. Тому позовні вимоги позивача за первісним позовом є необґрунтованими та безпідставними. Пеня у заявленому первісним позивачем розмірі нарахована у іноземній валюті, що суперечить чинному законодавству України, тому нарахування її у заявленому до стягнення розмірі є неправильним. Також, позивачем за первісним позовом не обґрунтовано розрахунок штрафу. Умови спірного кредитного договору є несправедливими у цілому, суперечать принципу добросовісності, що призвело до істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків та погіршення становища споживача, що є підставою для визнання недійсним договору поруки та договору застави. Просив визнати недійсним договір «Автопакет» № 900597/ФЛ від 23 вересня 2008 року, укладений між банком, ОСОБА_1 та поручителем ОСОБА_2 ; у задоволенні первісного позову відмовити у повному обсязі. У своїй заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 у своїй уточненій зустрічній позовній заяві від 16 листопада 2015 року, запереченнях на первісний позов, письмових поясненнях та зустрічній позовній заяві від 06 грудня 2017 року посилалася на те, що кредитних коштів від позичальника ОСОБА_1 не отримував, оскільки грошові кошти у розмірі 131 950 гривень були перераховані банком на рахунок ПП «Аеліта» як сплата вартості автомобіля. Спірний договір «Автопакет» № 900597/ФЛ є змішаним договором, оскільки містить елементи кредитного, заставного та договору поруки. Визначену договором суму у розмірі 28 014 доларів США 28 центів банк не надавав, а позичальник її не отримував. Предметом спірних кредитних відносин може бути лише сплачена ПАТ «КБ «Надра» сума у розмірі 131 950 гривень як вартість автомобіля, який передано у власність відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 Договір «Автопакет» № 900597/ФЛ від 23 вересня 2008 року не містить істотних умов, оскільки предметом визначено суму в іноземній валюті, визначена банком мінімальна сума щомісячного платежу не містить деталізації її складників, що позбавляє позичальника розуміти, на що ця сума буде витрачена банком. Із наданих банком розрахунків встановлено дисбаланс зарахування відсотків та тіла кредиту, що ставить споживача у несправедливе становище у договірних зобов`язаннях. Сам договір не містить ціни та сукупної вартості кредиту та до нього не надано графіку погашення кредиту. Позичальником банкові було сплачено у рахунок повернення кредиту 144 242 гривні 54 коп., тобто, відсутня заборгованість відповідачів за первісним позовом перед ПАТ «КБ «Надра». Також зазначила, що вона не підписувала анкету поручителя за програмою «Автопакет» від 16 вересня 2008 року та не була ознайомлена з умовами кредитування, а на момент укладання договору не передбачала, що його умови та положення є невигідними для неї, умови кредитування не відповідали її реальному волевиявленню та вимогам закону, оскільки банком при укладання договору було приховано повну та об`єктивну інформацію щодо сукупної вартості кредиту, а його умови є несправедливими. Просила визнати недійсним договір «Автопакет» № 900597/ФЛ від 23 вересня 2008 року, укладений між банком, ОСОБА_1 та поручителем ОСОБА_2 , визнати недійсним договір поруки за договором «Автопакет» № 900597/ФЛ від 23 вересня 2008 року, укладений між ПАТ «КБ «Надра» та поручителем ОСОБА_2 . У своїй заяві до суду просила справу розглядати без її участі позовні вимоги за зустрічними позовними заявами підтримала, просила їх задовольнити, у задоволенні первісного позову просила відмовити у повному обсязі.

Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги за первісним позовом такими, що підлягають частковому задоволенню, а зустрічні позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 вересня 2008 року між ОСОБА_1 і ПП «Аеліта» було укладено договір купівлі-продажу № 1062 автомобіля марки Мітсубісі Лансер (т. 1 а.с. 53-54).

23 вересня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», яке змінило свою назву на ПАТ «КБ «Надра», ОСОБА_1 , як позичальником, та ОСОБА_2 , як поручителем за виконання зобов`язань позичальником, був укладений договір «Автопакет» № 900597/ФЛ, відповідно до умов якого банк надав у тимчасове користування ОСОБА_1 на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у розмірі 28 014 доларів США 28 центів на придбання автотранспортного засобу та на витрати, пов`язані з державною реєстрацією автотранспортного засобу. Відсоткова ставка за користуванням кредитом встановлена у розмірі 15,4% на залишок заборгованості, строк дії договору визначено до 18 вересня 2015 року (т. 1 а.с. 10-16).

Відповідно до п. 1.3.1. договору, відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 15,40 % відсотків річних. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту.

Пунктом 2.2.1 кредитного договору передбачено, що повернення кредиту здійснюється щомісячними мінімальними необхідними платежами у сумі 549 доларів США 56 центів.

Згідно з п. 2.2.3 кредитного договору позичальник вносить чергові мінімальні платежі, визначений у п.п. 2.2.1,2.2.2. договору щомісячно до 18 числа поточного місяця, а банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 20 числа поточного місяця. У випадку, коли позичальник до 18 числа поточного місяця не вніс (повністю або частково) суми мінімально необхідних платежів, внаслідок чого станом на 20 число поточного місяця не була погашена заборгованість позичальника, банк, починаючи з 21 числа поточного місяця, застосовує до позичальника штрафні санкції, передбачені цим Договором.

Згідно з п.п. 3.1.1, 3.1.2 договору «Автопакет» № 900597/ФЛ від 23 вересня 2008 року в якості забезпечення виконання позичальником зобов`язань щодо погашення кредиту, позичальник передає у заставу банку автотранспортний засіб, який належить заставодавцю. За домовленістю сторін вартість автотранспортного засобу складає 131 950 гривень, що за курсом НБУ на день прийняття автотранспортного засобу у заставу складає 27 203 долари США 38 центів.

23 вересня 2008 року ОСОБА_1 на підставі заяви на видачу готівки отримав 27 198 доларів США 34 центи, що за курсом НБУ становило 131 925 гривень 55 коп. (т. 1 а.с. 122).

23 вересня 2008 року ОСОБА_1 у рахунок оплати вартості автомобіля Мітсубісі Лансер на рахунок ПП «Аеліта» було перераховано 131 950 гривень (т. 1 а.с. 122).

Постановою Правління НБУ № 356 від 04 червня 2015 року відкликано банківську ліцензію та вирішено ліквідувати ПАТ «КБ «Надра» (т. 1 а.с. 5).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 113 від 05 червня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра» (т. 1 а.с. 6).

Наказом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 428 від 05 червня 2015 року призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» (т. 1 а.с. 7).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2342 від 03 листопада 2016 року вирішено продовжити строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» по 03 червня 2020 року включно (т. 2 а.с. 127).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до пункту 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України № 168 від 10 травня 2007 року, банки зобов`язані в кредитному договорі або в додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, зазначаючи при цьому значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку України.

На банки покладається також обов`язок зазначати в кредитному договорі сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді реальної процентної ставки, яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту (пункт 3.3 Правил).

Проте, згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Сукупною вартістю кредиту є інформація про процентну ставку, вартість сукупних послуг та інших фінансових зобов`язань позивача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги.

Як вбачається з тексту договору «Автопакет» № 900597/ФЛ від 23 вересня 2008 року у кредитному договорі зазначена сума кредиту, дата видачі кредиту, річна відсоткова ставка, щомісячна сума необхідного платежу, строк внесення платежів, умови повернення кредиту, умови нарахування та сплати відсотків, право дострокового виконання зобов`язань за договором та його умови, тобто порядок погашення кредиту, кількість платежів та їх періодичність, обсяг платежів на весь час дії договору.

Отже, позичальник був ознайомлений із умовами кредитування у банку, порядком погашення основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, загальним розміром вказаних сум та розміром сукупних витрат, необхідних для укладення кредитного договору.

Таким чином, при укладенні спірного правочину сторони погодили його умови, кредитний договір був підписаний позичальником без зауважень і заперечень, що позичальник підтвердив своїм підписом; не оскаржував й не порушував питання про розірвання кредитного договору, тривалий час виконував умови кредитного договору, сплачуючи кредитні кошти, а отже, не вважав його умови несправедливими.

Також, договір «Автопакет» № 900597/ФЛ від 23 вересня 2008 року ОСОБА_2 було підписано без зауважень і заперечень, що поручитель підтвердила своїм підписом; до подання позову про стягнення заборгованості за кредитним договором до суду не оскаржувала й не порушувала питання про розірвання, припинення або визнання недійсним договору поруки, тобто на день укладення зміст та умови договору відповідача за первісним позовом влаштовували.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Нормами ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно з ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п. 3.2.2 договору «Автопакет» № 900597/ФЛ від 23 вересня 2008 року поручитель відповідає перед банком у тому ж об`ємі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники. Банк має право вимагати виконання зобов`язань повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

При цьому, нормами чинного ЦК України визначено припинення поруки, зокрема, пов`язане із закінченням строку її чинності.

Строк дії договору поруки від 23 вересня 2008 року, укладеного між ВАТ «КБ «Надра» і ОСОБА_2 , визначено сторонами до закінчення дії кредитного договору, на забезпечення виконання якого, його і було укладено, тобто до 18 вересня 2015 року.

При цьому за змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Зазначений висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18). Відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Умовами кредитного договору передбачено повернення кредиту та процентів шляхом сплати щомісячного платежу (п. 2.2.2 договору).

Із наданого позивачем розрахунку кредитної заборгованості вбачається, що останній платіж ОСОБА_1 було здійснено 28 березня 2011 року, а з позовом позивач звернувся 02 вересня 2015 року, тобто поза межами шестимісячного строку з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Таким чином, суд враховує, що у разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Загальний розмір заборгованості, яку було сплачено ОСОБА_1 у рахунок погашення заборгованості за договором «Автопакет» № 900597/ФЛ від 23 вересня 2008 року становить 17 074 долари США 27 центів, що не заперечувалося сторонами.

Із розрахунків позивача (т. 1 а.с. 8-9), виписок по рахунку (т. 4 а.с. 1-217), крім іншого вбачається порядок нарахування заборгованості дати та суми погашення відсотків, тіла кредиту, комісії та пені, тобто зрозумілі суми надходження та їх віднесення на погашення складових заборгованості.

Із пункту 1.1.2 договору «Автопакет» № 900597/ФЛ від 23 вересня 2008 року вбачається, що цільове використання кредиту включає також витрати, пов`язані з державною реєстрацією автотранспортного засобу в МРЕВ при УДАІ УМВС України та оплату комісії за розрахунки.

У ході судового розгляду було проведено судову почеркознавчу експертизу та відповідно до висновку № 3821-17 від 07 листопада 2017 року в обсязі наданих на дослідження матеріалів судовим експертом встановлено, що підпис від імені ОСОБА_2 в графі «підпис» анкети поручителя виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_1 в графі «підпис» на зворотній стороні анкети-заяви виконаний ОСОБА_1 , підпис в графі «ПІБ та підпис» пам`ятки клієнту виконаний не ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 49-60).

Також позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 було замовлено проведення судово-економічної експертизи. Згідно з висновком судового експерта Барабаша Р.В. договір «Автопакет» № 900597/ФЛ від 23 вересня 2008 року не містить в собі у повному обсязі необхідні економічні складові як для договорів даного типу, у тому числі визначеної загальної (сукупної) вартості кредиту для споживача та її детального розпису, зокрема, як її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором (реальної процентної ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту), що є недотриманням вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» (т. 3 а.с. 58-151).

Щодо зустрічних позовних ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитно-заставного договору та договору поруки, вони задоволенню не підлягають за наступних підстав.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі ст.ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями ст.ст. 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

На підставі пункту 2 частини другої статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

За змістом статей 11, 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Такий же висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341цс15.

Права споживача, у разі надання йому недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію, підлягають захисту у випадках та спосіб, встановлених частиною сьомою статті 15 ЗУ «Про захист прав споживачів» в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин. Цією нормою не передбачалось визнання недійсним договору у зв`язку із наданням недоступної, недостовірної або несвоєчасної інформації про продукцію. Крім того, незмінюваність курсу гривні відносно до іноземних валют, зокрема до долара США, законодавчо не закріплена, а нестабільність курсу гривні до долара США є загальновідомим фактом.

За таких обставин, банком під час укладення оспорюваного кредитного договору дотримано положень цивільного законодавства. Крім того, сторони, укладаючи вказаний договір, досягли згоди щодо його істотних умов, а позичальник ОСОБА_1 виконував умови цього договору після надання банком кредитних коштів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Також самим позичальником не оспорюється підписання саме ним договору «Автопакет» № 900597/ФЛ від 23 вересня 2008 року та придбання автомобіля за кредитні кошти, які було видано саме з цією метою, про що зазначено у самому договорі.

Посилання ОСОБА_1 у зустрічному позові, що кредитних коштів він не отримував, а банк самостійно перерахував їх на поточний рахунок ПП «Аеліта» не знайшло свого підтвердження у ході судового розгляду та спростовується матеріалами справи, оскільки саме ОСОБА_1 через касу банку було перераховано у рахунок сплати вартості автомобіля 131 950 гривень (т. 1 а.с. 122).

Таким чином, доводи позивачів за зустрічним позовом від 16 листопада 2015 року не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду та спростовуються доказами, наданими позивачем за первісним позовом, тому у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 і ОСОБА_2 слід відмовити у повному обсязі.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І.О., третя особа ОСОБА_1 про захист прав споживачів, визнання недійсним договору поруки суд зазначає наступне.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови.

Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» ).

Із ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів» слідує, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Частинами 1, 3 статті 203 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що укладений між ВАТ КБ «Надра», ОСОБА_1 і ОСОБА_2 договір кредитної лінії містить встановлені законом реквізити, а сторони в письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов, які визначають суть кредитних правовідносин, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

ОСОБА_2 на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного правочину. Підпис позивача за зустрічним позовом на договорі свідчить, що один із оригіналів договору отриманий нею особисто, до банку із заявами про надання додаткової інформації або роз`яснення певних положень договорів позивач за зустрічним позовом не зверталася.

Отже, за таких обставин вбачається, що ОСОБА_2 при укладенні спірного договору поруки діяла свідомо, вільно, враховуючи власні інтереси, прийняла рішення про вибір банку та вступила з ним в договірні відносини, визначивши при цьому характер правочинів і умови, а тому підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, не встановлено.

При цьому у справі відсутні докази того, що банк включив до кредитного договору несправедливі умови, сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору, а позивач була введена в оману щодо обставин, які мають істотне значення.

Суд не приймає як доказ посилання позивача за зустрічним позовом на висновок судової почеркознавчої експертизи, що підпис в анкеті-заяві виконано не ОСОБА_2 , а іншою особою, що свідчить про необізнаність поручителя з умовами договору, оскільки анкета-заява не є договором та не створює взаємні права та обов`язки між сторонами, а є лише виявленням наміру укласти такий договір.

Справжність підпису поручителя в спірному договорі сторонами не оспорювалося, що свідчить про те, що поручитель особисто підписала договір, ознайомившись з його умовами та прийнявши зобов`язання виконувати їх.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про захист прав споживачів, визнання недійсним договору поруки слід відмовити.

Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит, у розмірі та строки, передбачені договором «Автопакет» № 900597/ФЛ від 23 вересня 2008 року.

Відповідач ОСОБА_1 порушив умови укладеного кредитного договору, оскільки, відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Останній платіж відповідачем за первісним позовом було здійснено 28 березня 2011 року.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, розрахунку заборгованості, а також квитанцій про сплату позичальником боргу, ОСОБА_1 неналежним чином виконувалися зобов`язання за кредитними зобов`язаннями, сплата заборгованості відбувалася не у повному обсязі та з порушенням строків сплати, передбачених умовами договору. Тому позовні вимоги за первісним позовом про стягнення неустойки підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-2003 цс 15).

У зв`язку із зазначеним суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 12 600 доларів США 29 центів, що еквівалентно 273 646 гривням 60 коп.

Таким чином, позовні вимоги за первісним позовом в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача за первісним позовом суми боргу у розмірі 35 388 доларів США 55 центів, що еквівалентно 768 550 гривням 27 коп., та 60 839 гривень 07 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 20 916 доларів США 72 центи, що еквівалентно 454 258 гривням 53 коп., заборгованість за відсотками у розмірі 14 471 долару США 83 центів, що еквівалентно 314 291 гривні 74 коп., а також штрафу у розмірі 60 839 гривень 97 коп., підлягають задоволенню.

У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку виконання відповідної частини основного зобов`язання, в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних періодичних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Вищевказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, з яким погодилася Велика Палата Верховного Суду, не знайшовши підстав для відступлення від нього у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12, провадження № 14-145цс18.

Позовні вимоги в частині стягнення з поручителя на користь позивача за первісним позовом суми заборгованості за тілом кредиту, а також відсотками та пенею підлягають частковому задоволенню у межах шестимісячного строку, що передував зверненню Уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» із позовом до суду, оскільки договір було укладено строком до 18 вересня 2015 року та його дія на час звернення позивача за первісним позовом до суду не припинилася, а договір є чинним.

Розмір заборгованості за договором «Автопакет» № 900597/ФЛ від 23 вересня 2008 року, яку належить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача за первісним позовом, відповідно до умов п. 3.2.2 кредитного договору, за виконання зобов`язань боржником якого, відповідач за первісним позовом поручилася, за період з 18 березня 2015 року по 18 серпня 2015 року становить 3 297 доларів США 36 центів (6 місяців х 549 доларів США 56 центів мінімальний платіж = 3 297 доларів США 36 центів), що еквівалентно 71 610 гривням 36 коп.

Також суд зазначає, що кредитор, керуючись статтею 543 ЦК України, має право на свій розсуд пред`явити вимогу до боржника і поручителя разом чи окремо, в повному обсязі чи частково.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 підлягає до стягнення на користь позивача за первісним позовом сума заборгованості у розмірі 35 388 доларів США 55 центів, що еквівалентно 768 550 гривням 27 коп. та штрафу у розмірі 60 839 гривень 97 коп., що разом становить 829 390 гривням 24 коп., а з відповідачів за первісним позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 солідарно 3 297 доларів США 36 центів, що еквівалентно 71 610 гривням 36 коп., і складається із мінімальних платежів за період з 18 березня 2015 року по 18 серпня 2015 року, визначених договором «Автопакет» № 900597/ФЛ від 23 вересня 2008 року.

Заперечення відповідачів за первісним позовом з приводу того, що позичальником на користь банку сплачено кредитні кошти у розмірі 144 242 гривень 54 коп., що на 12 292 гривні 54 коп. більше наданого кредиту у сумі 131 950 гривень, тому у ОСОБА_1 відсутні боргові зобов`язання перед ПАТ «КБ «Надра» не заслуговують на увагу, оскільки умовами договору «Автопакет» № 900597/ФЛ від 23 вересня 2008 року визначено, що кредитні кошти надавалися у іноземній валюті - доларах США.

Також суд не приймає як допустимий доказ висновок судового експерта Барабаша Р.В. за результатами проведення судово-економічної експертизи, оскільки проведення зазначеної експертизи було замовлено стороною по справі, без попередження експерта за завідомо неправдивий висновок, та саме дослідження було проведено на підставі матеріалів, які надавалися стороною позивача за зустрічним позовом, а не матеріалів справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 6 ст. 141 ЦПК України встановлено, що, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що при зверненні до суду з позовом Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» Стрюкова І.О. була звільнена від сплати судового збору, та часткове задоволення позовних вимог, з відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 підлягає до стягнення на користь держави 12 440 гривень 85 коп. судового збору (829 390 гривень 24 коп. х 1,5% = 12 440 гривень 85 коп. З відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 підлягає до стягнення на користь держави судовий збір по 1 074 гривень 16 коп. (71 610 гривень 36 коп. х 1,5%) = 1 074 гривні 16 коп.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 553, 554, ч. 4 ст. 559, ст.ст. 611, 629 ч. 1 ст. 1054 ЦК України, ч. 1 ст. 133, ч. 1 ст. 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, ч. 4 ст. 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за первісним позовом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» (, адреса місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 15) заборгованість за кредитним договором «Автопакет» № 900597/ФЛ від 23 вересня 2008 року за тілом кредиту у розмірі 20 916 (двадцять тисяч дев`ятсот шістнадцять) доларів США 72 центи, що еквівалентно 454 258 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті п`ятдесят вісім) гривням 53 коп., заборгованість за відсотками у розмірі 14 471 (чотирнадцять тисяч чотириста сімдесят один) долара США 83 центів, що еквівалентно 314 291 (триста чотирнадцять тисяч двісті дев`яносто одна) гривні 74 коп., штрафу у розмірі 60 839 (шістдесят тисяч вісімсот тридцять дев`ять) гривень 97 коп., що разом становить 829 390 (вісімсот двадцять дев`ять тисяч триста дев`яносто) гривень 24 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» (, адреса місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 15) заборгованість за кредитним договором «Автопакет» № 900597/ФЛ від 23 вересня 2008 року за період з 18 березня 2015 року по 18 серпня 2015 року у розмірі 3 297 (три тисячі двісті дев`яносто сім) доларів США 36 центів, що еквівалентно 71 610 (сімдесят одна тисяча шістсот десять) гривням 36 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 12 440 (дванадцять тисяч чотириста сорок) гривень 85 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1 074 (одна тисяча сімдесят чотири) гривень 16 коп.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни (адреса місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 15) про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитно-заставного договору та договору поруки відмовити.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни (адреса місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 15), третя особа ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) про захист прав споживачів, визнання недійсним договору поруки відмовити.

Судові витрати зі сплати за проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 6 501 (шість тисяч п`ятсот одна) гривні 92 коп. залишити за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ).

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя: