УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2019 року м. Житомир

Суддя Богунського районнго суду м.Житомира Лєдньов Д.М. розглянув матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб Богунського відділу державного виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, Житомирського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про звільнення від сплати заборгованості по аліментах, стягнення аліментів, визначення способу участі батька у вихованні дітей,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, в якому просить звільнити його від сплати заборгованості у сумі 148 295,64 грн. по сплаті аліментів на користь відповідача на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання вказаних дітей в розмірі Ѕ частини всіх вдів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період з 01.07.2016 року по 30.06.2019 року включно, визначити спосіб участі позивача у вихованні дітей шляхом проживання із позивачем з можливістю короткострокових виїздів із дітьми без присутності матері.

Одночасно з позовом подано клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі ч.2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір». Позивач зазначає, що має мінімальний матеріальний дохід для забезпечення своїх життєвих потреб.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

У своїй постанові від 04 липня 2018 року у справі № 686/114/16-ц Верховний суд зауважив, що положення статей ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Водночас підстави для відмови суду у подібних клопотаннях мають бути аргументовані.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про судовий збір» визначено умови, за яких можливе відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Мінімальний матеріальний дохід, на який вказує позивач, не може бути самостійною підставою для звільнення сторони від сплати судового збору. Майновий стан є лише необхідною передумовою для застосування інших умов, наведених даної нормою.

Позивач не вказує, в дотримання якого саме пункту можливе вирішення питання про звільнення від сплати судового збору.

Надана позивачем довідка про отриману заробітну плату не може свідчити про дійсне матеріальне становище особи на час звернення із позовом. Позивач не наводить відомості про те, чи є він власником (користувачем) нерухомо майна, транспортних засобів, чи здійснює утримання такого майна, якщо так, за рахунок яких надходжень.

Оскільки докази, що підтверджують дійсне матеріальне становище особи не надано, клопотання про звільнення від оплати судового збору не підлягає до задоволення.

З огляду на вказані обставини, позовна заява підлягає залишенню без руху як така, що не відповідає вимогам ч.4 ст. 177 ЦПК України.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; немайнового характеру: 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З врахуванням характеру та кількості заявлених вимог, серед яких однією є вимога майнового характеру, інша немайнового, позивач має сплатити судовий збір в сумі 2251,40 грн. (1483 грн. + 768,40 грн.)(УДКСУ у м.Житомирі КОД ЄДРПОУ 38035726, банк отримувача ГУДКСУ у Житомирскій області, код МФО 899998, р/р НОМЕР_1 , призначення платежу «Судовий збір», код платежу 22030101) .

При заявлені вимоги про стягнення аліментів позивач від сплати судового збору звільнений.

Позовна заява також не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Позивачу слід уточнити, чи є заявлена вимога (немайнового характеру), згідно якої він просить визначити спосіб участі у вихованні дітей шляхом визначення їх місця проживання спором про місце проживання дітей (ст. 161 СК України) або спором про визначення порядку участі у вихованні (ст. 159 СК України).

Оскільки за змістом позовної заяви позивач проживає спільно із дітьми, не є зрозумілим, в чому полягає порушення його прав як батька.

Спосіб викладення позивачем вимоги позбавляють суд в дотримання положень ст. 2 ЦПК України здійснити справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільної справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позивачу, з врахуванням фактично виниклих обставин, слід обрати спосіб захисту порушеного права, викласти позовні вимоги за ознакою правової відповідності.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб Богунського відділу державного виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, Житомирського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про звільнення від сплати заборгованості по аліментах, стягнення аліментів, визначення способу участі батька у вихованні дітей - залишити без руху.

Надати позивачу строк в десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для виправлення вказаних недоліків.

В разі, якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суддя: Д.М.Лєдньов