РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/3509/18

провадження у справі №2/0285/83/19

14 лютого 2019 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суду Житомирської області у складі судді Сташківа Т.Б. за участі секретаря судового засідання Медяної І.В., та осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув,

відповідача: не прибула,

третя особа: представник не прибув,

розглянувши заочно у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» до ОСОБА_1, третя особа: Житомирське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

24.09.2018 року Державна спеціалізована фінансова установа «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (далі Фонд) звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 28-ВК від 16.05.2016 року в сумі 27 452,97 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначає, що 16.05.2016 року між Державною спеціалізованою фінансовою установою «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» в особі Житомирське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та відповідачем укладено кредитний договір № 28 ВК, яким Фонд надав позичальнику кредит у сумі 268 726 грн. на будівництво квартири, зі сплатою 14,1 % річних та кінцевим терміном повернення коштів до 15.05.2046 року (включно). Остання своїх зобовязань по Кредитному договору належним чином не виконувала, у звязку з чим, станом на 31.08.2018 року, у ОСОБА_1 перед Фондом виникла заборгованість по кредиту, що складає 13822,24 грн., яку остання у добровільному порядку не погашає, що змусило банк звернутись до суду із вказаним позовом.

Представник позивача у судове засідання не прибув, подав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не прибула повторно, про час і місце судового розгляду була повідомлена вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомила, відзив проти позову та клопотань про розгляд справи за її відсутності та/або про відкладення розгляду справи не подавала.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про день та час судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

За таких обставин, керуючись ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.05.2016 року між Державною спеціалізованою фінансовою установою «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» в особі директора Житомирського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 28 ВК, за умовами якого фонд надав ОСОБА_1 кредит на будівництво житла за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 55 кв.м згідно з купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно від 6.05.2016 року № 13.

Згідно п. 2.3 кредитного договору, кредитні кошти в сумі 268726,00 грн. перераховано позивачем та зараховані на рахунок відповідача, відкритий у банку-агенті згідно п. 2.1 кредитного договору.

Відповідно до вимог п. 1.3 Договору плата за користування кредитом встановлюється у розмірі 14,1 % річних суми зобовязань за кредитом.

Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору позичальник взяв на себе зобовязання здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані відсотки за користування кредитом на залишок кредиту не пізніше останнього дня поточного місяця, починаючи з 16.05.2016 року відповідно до розрахунку погашення кредиту та сплати відсотків за користуванням ним.

Нарахування відсотків за користування кредитом починається з моменту перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника (п. 2.5. Договору).

Відповідно до п. 4.2.4 Кредитного договору відповідач зобовязалась своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими відсотками за фактичний час користування ним, сплачувати можливі штрафні санкції в порядку визначеному кредитним договором.

В укладеному кредитному договорі визначені чіткі умови виконання сторонами взятих на себе зобовязань. Позивачем зобовязання за договором виконані в повному обсязі. Однак, відповідач взяті на себе зобовязання не виконала. Інших даних, що спростовували б невиконання відповідачем умов кредитного договору, суду не надано.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості позивальника ОСОБА_1 станом на 31.08.2018 року складає 27452,97 грн., з яких: сума нарахованої пені за порушення строку платежу з погашення кредиту за період з 1.12.2017 року по 31.07.2018 року 303,44 грн. ; заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом за період з 1.02.2018 року по 31.08.2018 року 19154,80 грн.; прострочена заборгованість з погашення кредиту за період з 1.12.2017 року по 31.08.2018 року 6421,77 грн., збитки від інфляції у звязку із заборгованістю з погашення за період з 1.12.2017 року по 31.07.2018 року 1572,96 грн.

Проте, відповідач ухиляється від виконання умов кредитного договору.

Згідно положень ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається із матеріалів справи, факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується Кредитним договором (який є чинним). Оскільки сторони досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання Кредитного договору ЦК України та уклали цей договір, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню.

Як встановлено судом, позивач свої зобовязання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши кредит, однак відповідач кредитні кошти своєчасно не повернула, не сплатила відсотки за їх використання та інші платежі і станом на день звернення Фонду до суду з позовом, існує заборгованість за Кредитним договором. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2), на користь Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» ( вул. М. Кривоноса, 2-а, м. Київ ) заборгованість за договором № 28 - ВК від 16 травня 2016 року на загальну суму 27452 (двадцять сім тисяч чотириста пятдесят дві) гривні 97 копійок з яких: сума нарахованої пені 303,44 грн.; заборгованість зі сплати відсотків 19154,80 грн., прострочена заборгованість з погашення кредиту 6421,77 грн.;

збитки від інфляції у звязку із заборгованістю за користування кредитом 1572,96 грн. та судові витрати в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України та може бути переглянуте судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляці йного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвалу суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подають учасниками справи через відповідні суди, а саме Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області.

Суддя Т.Б. Сташків