Справа № 759/6491/18
Провадження № 2/484/411/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2019р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді - Літвіненко Т.Я.

секретар судового засідання - Шаповалова В.О.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання доньки Ніколь, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 на 1/8 частину всіх видів доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мотивуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 вказав, що на підставі судового наказу виданого Святошинським районним судом м. Києва від 22.01.2018р. з нього на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки Ніколь, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Згодом державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження №55902140. Вказує, що в силу наказного провадження обставини, які підлягають встановленню при визначенні розміру аліментів, судом не встановлювались. Так, він зареєстрований як фізична особа підприємець та здійснює підприємницьку діяльність самостійно та на власний ризик і має мінливий дохід. Відповідач не є безробітною, непрацездатною особою та працює у Державному закладі Київський коледж звязку і має постійних дохід, у будь-який спосіб перешкоджає батьку бачитись з дитиною, брати участь у вихованні доньки. Вказує, що сума аліментів яку він сплачує, є завищеною для дитини віком 1 рік з врахуванням того, що донька не відвідує будь-яких закладів/заходів для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального її розвитку та постійно перебуває вдома. Крім того, кошти не використовуються відповідачем в інтересах дитини добросовісно та будь-які докази використання сплачених аліментів в інтересах дитини не надає. У звязку з цим, враховуючи, що батьки зобовязані утримувати дитину в рівних частинах, просить зменшити розмір аліментів.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача, ОСОБА_2, проти задоволення позову заперечував вказуючи, що відповідач у зв'язку з необхідністю утримувати малолітню дитину, була змушена вийти на роботу з декретної відписки та працювати. Відповідно до довідки з місця роботи відповідач дійсно працює у Київському коледжі зв'язку на посаді завідувача лабораторії аналізу та обробки інформації з посадовим окладом 4 400,00 грн. Перелік витрат на утримання дитини в такому віці дуже великий оскільки дитина росте і їй постійно необхідні нові речі та взуття, їжа збагачена вітамінами та корисними елементами засоби щоденної гігієни та інше. Крім того, позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б в сукупності свідчили про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до свідоцтва про народження, копія якого міститься в матеріалах справи, 19.12.2016 року народилась ОСОБА_4, про що Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у м. Києві зроблено відповідний актовий запис № 5691. Батьками останньої записані ОСОБА_1 та ОСОБА_3.(а.с.14)

На підставі судового наказу, виданого 27.02.2018р. Святошинським районним судом м. Києва, від 22.01.2018р. з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання доньки Ніколь, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з 15.12.2017 року.(а.с. 15)

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Факт проживання доньки разом з відповідачем сторонами не оспорюється.

Згідно п. 4 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб

Відповідно до ч. 1, 7 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом пятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Тобто, нормами чинного законодавства заборонено подання боржником заяви про скасування судового наказу, виданого відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, і вимагається лише наявність факту видачі судового наказу.

Згідно ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

02.03.2018 року головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження №55902140.(а.с.16)

Згідно довідок від 19.03.2018р. та 20.03.2018р., наданих Державною податковою інспекцією у Святошинському районі головного управління ДФС у м. Києві, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 03.10.2013, номер запису: 2 029682. Станом на 20.03.2018р. господарську діяльність здійснює за спрощеною системою оподаткування ІІІ - група 5%. За період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року дохід від підприємницької діяльності становив 218930 грн. 26 кой. За період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, дохід відсутній.(а.с.25-28)

Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця, наданої ОСОБА_1, за 1-й податковий квартал 2018 року до ДПІ у Святошинському районі ТУ ДФС у м. Києві (копія у додатку). Відповідно до поданої декларації обсяг доходу за звітний податковий період за 1-й квартал становить 92857, 44 грн, з яких утримано 5% податку, що складає 4642,88 грн. (а.с.31-32)

Однак, зі змісту зазначених довідок та декларації не можна зробити висновок про зміну матеріального стану позивача з моменту винесення судового наказу від 22.01.2018р., до моменту звернення ОСОБА_1 до суду із зазначеним позовом 05.05.2018р., оскільки вони містять дані про доходи останнього лише за 1 квартал 2018р., тобто станом на 31.03.2018р.

Згідно копій квитанцій, які містяться в матеріалах справи, позивач в рахунок сплати аліментів, перерахував на користь відповідача грошові кошти на загальну суму 7872,15грн., з яких: 13.03.2018р. 2000грн., 16.04.2018р. 5000грн., 26.04.2018р. 872,15грн.(а.с.33-36)

Відповідно до довідки, наданої Київським коледжем звязку, ОСОБА_3 працює у зазначеному закладі на посаді завідувача лабораторії аналізу та обробки інформації з посадовим окладом 4400грн.(а.с.63, 97)

Згідно з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків ОСОБА_3 за період з 1 кварталу 2017р. по 1 квартал 2018р. отримувала доходи з таких джерел: ККЗ заробітна плата; Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат державна та соціальна матеріальна допомога; Також, у 2 кварталі 2017 року ОСОБА_3 отримала прибуток в розмірі 686 682грн. за продаж нерухомого майна, тобто до винесення судового наказу від 22.01.2018р.(а.с.73).

Інші джерела доходу у відповідача відсутні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

В судовому засіданні позивач стверджував, що аліменти, які він сплачує не використовуються відповідачем в інтересах дитини добросовісно, оскільки остання купує доньці дорогі речі за завищеними цінами та будь-які докази використання сплачених аліментів в інтересах дитини не надає.

Однак, жодних доказів на підтвердження зазначеного та нераціонального витрачання коштів з боку відповідача позивачем не надані та матеріали справи не містять.

Також, обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що сума аліментів яку він сплачує, є завищеною для дитини віком 1 рік з врахуванням того, що донька не відвідує будь-яких закладів/заходів для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального її розвитку та постійно перебуває вдома.

Проте, дане твердження позивача суперечить принципу справедливості та вимогам чинного законодавства, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи із системного аналізу положень ст. 192 СК України, зазначена стаття вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Будь яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я позивача, останнім не надано та матеріали справи не містять.

Більш того, в судовому засіданні ОСОБА_1 особисто підтвердив, що з моменту винесення судового наказу від 22.01.2018р. про стягнення з нього аліментів на утримання доньки, будь яких змін в його матеріальному та сімейному стані не відбулося, стан здоровя не погіршився.

Тобто, позивачем взагалі не зазначено обставин, які, відповідно до вимог чинного законодавства, можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов не обґрунтований та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про зменшення розміру аліментів відмовити.

Повне судове рішення буде складено 22.02.2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 14 Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

СУДДЯ: Т.Я. Літвіненко