Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(ЗАОЧНЕ)

26.12.2019 Справа №607/22197/19

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області
у складі головуючого судді Грицай К.М.
за участі секретаря судового засідання Стус К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:
Представник військової частини НОМЕР_1 звернувся всуд з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути із останнього на користь військової частини НОМЕР_1 кошти в сумі 2 307, 32 грн., посилаючись на те, що відповідач 16.08.2014 року був призваний до Збройних Сил України по мобілізації. Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 16.08.2014 року №62 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначено на посаду кулеметника 4 механізованого батальйону. 16.01.2015 року солдат ОСОБА_1 самовільно залишив військову службу, до якої повернувся 16.02.2015 року. 03.03.2015 року солдат ОСОБА_1 повторно самовільно залишив військову службу. Згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 15.04.2015 року №1723 виплата грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 призупинена з 03.03.2015 року. В період, починаючи з дня самовільного залишення частини і до дня видання наказу командиром військової частини польова пошта НОМЕР_2 про призупинення виплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 виплачено грошове забезпечення, розмір якого складає 2 307,32 грн. Враховуючи, що самовільне залишення відповідачем військової частини призвело до отримання ним грошового забезпечення за період не виконання покладених на нього обов`язків військової служби, що заподіяло матеріальної шкоди державі, позивач просить поданий позов задовольнити.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в письмовому клопотанні командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_2 просить розгляд справи провести без участі їхнього представника на підставі наявних у справі документів.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, зокрема шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Відзиву на позов не надав, тому,згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Витягом із наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 16.08.2014 року №62 стверджується, що солдата ОСОБА_1 , кулеметника 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 11 механізованої роти 4 механізованого батальйону військової частини, з 16.08.2014 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

У відповідності до спільної директиви Міністерства оборони України та начальника Генерального штабу Збройних сил України від 26.04.2017 року Д-322/1/15 дск та наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 від 29.06.2017 року № 2014 дск, військова частина-польова пошта НОМЕР_2 перейшла в умовне найменування «військова частина НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_3 від 24.05.2019 року № 3217.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач 16.01.2015 року та 03.03.2015 року самовільно залишив військову службу, до якої повернувся відповідно 16.02.2015 року та 08.04.2015 року.

Згідно з наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 від 15.04.2015 року №1723 виплата грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 призупинена з 03.03.2015 року.

Відповідно до витягу із довідки про дослідження окремих питань програми аудиторського завдання військової частини польова пошта НОМЕР_2 вбачається, що солдат ОСОБА_1 самовільно залишив військову частину 03.03.2015 року, про те в порушення вимог п.34.4 Інструкції, затвердженої наказом №260, виплата грошового забезпечення фактично призупинена 15.04.2015 року, про те мала бути призупинена 03.03.2015 року. Дане порушення призвело до неналежної виплати грошового забезпечення відповідачу за квітень 2015 року у сумі 2 307, 32 грн.

Відповідно до ст.ст.131, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці зобов`язані постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби в службовий час і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Однак, в порушення цих вимог статуту відповідач з метою ухилення від військової служби 03.03.2015 року самовільно залишив військову частину і за місцем проходження військової служби був відсутній.

Відповідно до п.34.4 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженоїнаказом Міністра оборони України №260 від 11.06.2008 року, військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Про призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Відповідно до вимог ст.26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженогоЗаконом України від 24.03.1999 р. № 548-ХІV, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до п.2 ст.5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженогоЗаконом України від 24.03.1999 р. № 551-XIV, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Згідно ст.ст.1212,1213 ЦК Україниособа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Судом встановлено, що відповідачу було нараховане грошове забезпечення в період його відсутності (03.03.2015-08.04.2015 року) на військовій службі в сумі 2 307,32 грн., дані кошти він отримав та не повернув.

Відповідачем незаконно використані грошові кошти, надмірно виплачені йому частиною в рахунок грошового забезпечення, що є заподіянням прямої дійсної шкоди частині і підлягає відшкодуванню у встановленому порядку.

Таким чином, суд вважає, що з відповідача належить стягнути на користь держави в особі військової частини НОМЕР_1 безпідставно отримані ним кошти в сумі 2 307 грн. 32 коп.

Крім цього, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача в користь позивачів підлягають стягненню 1 921грн. понесених судових витрат із сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.2, 12, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст.ст.1212,1213 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 , р/р НОМЕР_6 , МФО 820172, Держказначейська служба України м. Київ) кошти в сумі 2 307 (дві тисячі триста сім) грн. 32 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 в користьВійськової частини НОМЕР_7 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне судове рішення складено 28 грудня 2019 року.

Позивач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 , р/р НОМЕР_6 , МФО 820172, Держказначейська служба України м. Київ).

Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Головуючий суддяК. М. Грицай