ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 609/1117/18Головуючий у 1-й інстанції Ковтунович О.В.
Провадження № 22-ц/817/191/19 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шумського районного суду від 26 листопада 2018 року (головуючий суддя Ковтунович О.В., повний текст рішення складено 26 листопада 2018 року) у цивільній справі № 609/1117/18 за позовом ОСОБА_1 до Шумської міської ради - об'єднаної територіальної громади, Шумської районної державної адміністрації, третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання права на земельну частку (пай), внесення особи в додаткові списки членів, які мають право на земельну частку (пай), виділення земельної частки (паю) із земель запасу на території Тилявської сільської ради, видачу витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1. звернулася в суд з позовом до Шумської міської ради - об'єднаної територіальної громади, Шумської районної державної адміністрації, третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання права на земельну частку (пай), внесення особи в додаткові списки членів, які мають право на земельну частку (пай), виділення земельної частки (паю) із земель запасу на території Тилявської сільської ради, видачу витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позовна заява мотивована тим, що її мама ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, у 1959 році була прийнята на роботу в колгосп ім. Котовського. У 1965 році цей колгосп було перейменовано на колгосп імені Фрунзе, а у 1970 році колгосп імені Фрунзе та колгосп «Комуніст» об'єдналися в колгосп «Дружба», який у 1992 році було реорганізовано в КСП «Агрофірма Дружба». У 1974 році мама була звільнена з роботи у зв'язку з виходом на пенсію.

Оскільки мама була членом КСП на період отримання агрофірмою «Дружба» 22.08.1995 року Державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 то відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», вона мала право на земельну частку (пай) в землях, що перебувають у колективній власності.

На момент розпаювання прізвище мами помилково було пропущене в списках осіб, які мають право на земельну частку (пай).

Вважає, що вона, як єдина спадкоємиця 1 черги за законом, має право на земельну частку (пай), на яку мала право її мама.

На даний час уся земля, що передавалася підприємству у колективну власність розділена, усі члени КСП отримали державні акти.

Відновити право її померлої мами на земельну частку (пай) можливо за рахунок земель запасу Тилявської сільської ради.

Рішенням Шумського районного суду від 26 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд безпідставно не прийняв до уваги її доводи про те, що спадкодавець ОСОБА_2 мала право на земельну частку (пай), яке перейшло до неї в порядку спадкування. ОСОБА_2 була членом КСП на період отримання ним Державного акту на право колективної власності на землю, то відповідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям" вона мала право на земельну частку (пай) в землях, що перебувають в колективній власності КСП. На момент розпаювання земель прізвище її матері було помилково пропущене в списках осіб, які мають право на земельну частку (пай), який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю. Як єдиний спадкоємець 1 черги за законом має право на земельну частку (пай), на яку мала право її мати. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді цивільних справ» не внесення до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що посилання Апелянта на те, що її мати була членом КСП агрофірма «Дружба» на час видачі останньому державного акта на право колективної власності на землю, оскільки пропрацювала з 1959 по 1974 роки, спростовується положеннями Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство». Зокрема, статтею 4 цього Закону встановлено, що підприємство діє на основі статуту, в якому вказується порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї та ін. Разом з тим, Позивачем не наведено доказів (заяв про прийняття в члени, рішення загальних зборів підприємства тощо) на підтвердження членства у КСП як цього вимагає Закон. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Андруга Кременецького району Тернопільської області, а Державний акт на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 виданий агрофірмі «Дружба», що в с. Тилявка Шумського району 22 серпня 1995 року. За свого життя ОСОБА_2 не зверталася до агрофірми « Дружба» із заявою про включення її в списки осіб, що мають право на пай. Також зазначена особа не зверталася до суду щодо захисту свого порушеного права та визнання за нею права на земельну частку (пай). Оскільки з часу проведення паювання земель в агрофірмі «Дружба» з 1995 року до дня своєї смерті - 2008 р., ОСОБА_2 в списки осіб, які мають право на земельну частку (пай), включена не була, сертифікат, який посвідчує право на земельну частку (пай) на її ім'я не видавався, то у матері Апелянта право на земельну частку (пай) за життя не виникло, а тому це право не увійшло і до складу спадщини, яку могла прийняти ОСОБА_1. Отже, ОСОБА_1. не має право на спадкування земельної частки (паю) після смерті матері, ОСОБА_2 , оскільки спадкодавець не набула такого права за життя.

У судове засідання, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, учасники справи не з"явилися, від відповідача Шумської районної державної адміністрації та представника позивача ОСОБА_3 надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Колегія суддів вважає, що неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, згідно ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, є донькою ОСОБА_2, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Андруга Кременецького району Тернопільської області.

Після смерті ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1. прийняла спадщину, їй 12.11.2008 року Кременецькою державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом, у якому вказано, що спадкове майно на яке видано це свідоцтво складається з грошових вкладів.

Згідно Державного Акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1, він виданий агрофірмі Дружба, що в с. Тилявка Шумського району 22 серпня 1995 року, землю передано у колективну власність для виробництва товарної сільськогосподарської продукції відповідно до рішення Тилявської сільської Ради народних депутатів від 18 липня 1995 р. № 6. Згідно додатку 1 вказано: список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства.

Як стверджується додатком списком громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, ОСОБА_2 в списку не значиться.

Згідно позовної заяви ОСОБА_2 не була включена в списки осіб, членів колективного сільськогосподарського підприємства агрофірма Дружба, які мають право на земельну частку/ пай/ і їй за життя не видавався сертифікат на право на земельну частку/ пай/ по ксп агрофірмі Дружба, за свого життя вона не зверталася до агрофірми Дружба із заявою про включення її в списки таких осіб.

Відмовляючи у задоволені позову суд виходив з того, що з часу проведення паювання земель в агрофірмі Дружба з 1995 року до дня смерті -2008 р., спадкодавець ОСОБА_2 в списки осіб, які мають право на земельну частку (пай), включена не була,сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримала а відтак у неї право на земельну частку (пай) за життя не виникло, а тому не увійшло і до складу спадщини, яку прийняла спадкоємець ОСОБА_1.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до Закону України "Про порядок виділення земельних ділянок у натурі власникам земельних часток (паїв)" від 5 червня 2003 року №899-IV право на земельну частку (пай) мають пять категорій осіб, а саме: колишні члени сільськогосподарських підприємств, кооперативів, товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай); громадяни-спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни, право на земельну частку (пай) яких визнане судом; громадяни, переселені із зони Чорнобильської аварії.

Відповідно до ст. ст.22, 23 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року), п.2 Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям №720 від 8.08.1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Виходячи зі змісту вказаних вимог закону особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, долучених до Державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акту.

Згідно із ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до роз'яснень п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ від 16.04.2004 року в разі смерті члена КСП, включеного до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК.

З врахуванням встановлених обставин у справі та зазначених норм права суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що оскільки спадкодавець ОСОБА_2 за життя не отримала сертифікат на право на земельну частку то вона не набула права на земельну частку (пай), а відтак вимоги позивачки про визнання права власності на пай в порядку спадкування є безпідставні.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_2 була членом КСП на період отримання агрофірмою «Дружба» 22.08.1995 року Державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 а тому відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», мала право на земельну частку (пай) в землях, що перебувають у колективній власності і це право є об"єктом спадкування, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки за змістом Закону України "Про порядок виділення земельних ділянок у натурі власникам земельних часток (паїв)" від 5 червня 2003 року №899-IV, ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входить право спадкодавця на земельну частку пай, яке посвідчено сертифікатом, а спадкодавець за життя такого не отримала.

Рішення суду є законним, обгрунтованим, підстав для його скасування не має.

Стосовно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.1, 375, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шумського районного суду від 26 листопада 2018 року залишити без змін.

Витрати пов"язані з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 лютого 2019 року.

Головуючий -

Судді -