УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 року Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Іванченко А.М., за участю секретаря судового засідання Солонської Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Маріуполі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Тополинська сільська рада Нікольського району Донецької області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

25.09.2018 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до Володарського райсуду Донецької області із заявою, в якій просить встановити факт дійсності заповіту, складеного ОСОБА_2 та посвідченого секретарем Тополинської сільської ради 16.10.2015 року, зареєстрованого в реєстрі № 61, оскільки в вищевказаному заповіті є описка в написанні ІПН заповідача ОСОБА_2, а також є розбіжності дати складання заповіту з датою його посвідчення секретарем Тополинської сільської ради.

Ухвалою Володарського райсуду Донецької області від 26.09.2018 року цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Іллічівського райсуду м.Маріуполя Донецької області.

09.11.2018 року цивільна справа надійшла до Іллічівського райсуду м.Маріуполя.

Ухвалою Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 09.11.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду.

Заявниця та Представник заявниці адвокат ОСОБА_3, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судове засідання не зявилися.

Представник заінтересованої особи - Тополинська сільська рада Нікольського району Донецької області у судове засідання не зявився з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним залишити дану заяву без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно частини 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як розяснено у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення актів, що мають юридичне значення» відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 «Про практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, заявниця посилається на те, що у заповіті ОСОБА_2 є описка в написанні ІПН заповідача, а також є розбіжності дати складання заповіту з датою його посвідчення секретарем Тополинської сільської ради, у зв'язку з чим необхідне встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, для можливості здійснення ОСОБА_1 своїх особистих майнових прав, а саме права на спадщину, яка була присуджена їй заповітом.

З метою забезпечення реалізації ОСОБА_1 права на спадщину заявниця вважає за необхідне встановити факт дійсності заповіту.

Відповідно до п. 8 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затвердженого постановою КМ України, від 15 червня 1994 року № 419 виправлення вносяться у присутності заповідача або довірителя та застерігаються посадовою, службовою особою перед підписами заповідача або довірителя, повторюються в кінці посвідчувального напису та скріплюються підписом посадової, службової особи і печаткою установи, закладу, судновою печаткою, печаткою установи виконання покарань, слідчого ізолятора, печаткою служби експедиції, яка застосовується для посвідчення офіційних документів. Виправлення вносяться за згодою заповідача або довірителя до всіх примірників заповіту чи довіреності так, щоб усе помилково написане, а потім закреслене можна було прочитати.

В той же час, заповіт не є правовстановлюючим документом, як визначено п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, а належить до одностороннього правочину, що виражає волевиявлення спадкодавця, та не відноситься до категорії тих документів, дійсність яких може встановлюватись в порядку окремого провадження, враховуючи той факт, що заповіт не належить заявниці.

Згідно ч.6 ст.294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

У відповідності до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами, внесеними Постановою від 25.05.1998 року №15 зазначається, що у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту, а саме визнання заповіту дійсним, наявний спір про право, який полягає у можливості спадкування за законом, а не за заповітом, у звязку із чим, дану заяву слід залишити без розгляду.

Крім того, суд вважає за необхідне розяснити заявнику право на предявлення позову на загальних підставах.

Також, суд вважає за доцільне звернути увагу заявниці на те, що у поданій заяві відсутні відомості щодо її звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно за заповітом та наявності відмови нотаріуса у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на підтвердження вимог звернення до суду із вказаною заявою.

Керуючись ст.ст.4; 10; 12-13; 81; 258; 260 ЦПК України, на підставі ст.293; 294; 315 ЦПК України, п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Тополинська сільська рада Нікольського району Донецької області, про встановлення факту, що має юридичне значення, - залишити без розгляду.

Роз'яснити заявниці, що вона має право звернутися до суду із позовом на загальних підставах.

ОСОБА_2 ухвали направити сторонам для відома.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_4