Справа № 188/1753/18
Провадження № 2/188/118/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі Власенко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідно до умов кредитного договору б/н від 18.02.2013 ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 12000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору.

ІНФОРМАЦІЯ_2 позичальник ОСОБА_2 помер.

На виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України 12.12.2015 позивачем була направлена претензія кредитора до Петропавлівської державної нотаріальної контори.

21.06.2017 позивачем було отримано відповідь Петропавлівської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що після смерті ОСОБА_2 спадкоємці із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк».

Позивач зазначає, що відповідач є такою, що прийняла спадщину за законом, оскільки була зареєстрована на день смерті разом з ОСОБА_2

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 18.02.2013 становить 7891,19 грн..

Позивач, посилаючись на статті 259, 526, 527, 530, 608, 1218, 1219, 1220, 1221, 1223, 1268, 1270, 1281, 1282 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та судові витрати на свою користь.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, провести заочний розгляд справи без участі представника позивача та відповідача на підставі наданих суду доказів.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позовних вимог заперечила, мотивуючи заперечення тим, що ОСОБА_2 проживав окремо від відповідача з вересня 2011 року за адресою вул. Друга Набережна, 109 в смт. Петропавлівка. Заяву до нотаріуса про прийняття спадщини вона не подавала. Просить відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Існування договірних зобов`язань між позивачем і сином відповідача ОСОБА_2 підтверджується Анкетою-заявою від 18.02.2013, згідно з якою позивач надав ОСОБА_2 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості (а.с.10).

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Позивач надав розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за договором б/н від 18.02.2013, відповідно до якого станом на 31.08.2016 заборгованість за договором становить 7981 грн. 19 коп. (а.с.8-9).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.37).

Статті 1216, 1218 ЦК України передбачають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців передбачено ст. 1281 ЦК України, у якій зазначено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

28.11.2015 та 04.06.2017 позивач двічі звертався до Петропавлівської державної нотаріальної контори з претензією кредитора (а.с. 42, 43).

21.06.2017 позивач отримав лист Петропавлівської державної нотаріальної контори від 15.06.2017 № 329/02-14, в якому зазначено, що після смерті ОСОБА_2 спадкоємці із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Спадкова справа № 235/2015 від 15.12.2015 заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк» від 28.11.2015 (а.с. 43).

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Доказів, що відповідач, як спадкоємець, повідомила позивача про смерть боржника ОСОБА_2 суду не надано.

Позивач не зазначив, коли і яким чином йому стало відомо про смерть боржника ОСОБА_2

Позивач 21.10.2017 направив відповідачу претензію з вимогою про сплату заборгованості ОСОБА_2 за договором б/н від 29.04.2013 в сумі 7891,19 грн. (а.с. 44), але слід зазначити, що договір між позивачем та померлим ОСОБА_2 укладений 18.02.2013, що свідчить про наявність ще одного кредитного договору і позивачем не надано суду підтвердження вручення зазначеної претензії відповідачу.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст. 1268 ЦК України).

Для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Померлий ОСОБА_2 та відповідач на дату смерті ОСОБА_2 були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчать копії їх паспортів серії НОМЕР_3, виданого 10.09.1998 року Петропавлівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області та серії НОМЕР_4, виданого 29.12.1999 року Петропавлівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 35-36).

Суд критично ставиться, до тверджень відповідача про те, що вона не проживала з ОСОБА_2 на день його смерті, обґрунтовуючи свої твердження актом обстеження матеріально - побутових умов, складеним 08.02.2019 року депутатом Петропавлівської селищної ради Шульгою С.В. та актом обстеження матеріально - побутових умов, складеним 01.10.2014 року депутатом Петропавлівської селищної ради Замурою Л.М., тому що підтвердженням місця проживання особи може бути лише реєстрація місця проживання з відповідною відміткою у паспорті громадянина України, витягом з демографічного реєстру України або довідка відповідної територіальної ради.

Отже, відповідач проживала постійно разом зі спадкодавцем, тим самим прийняла спадщину без подання заяви до нотаріуса.

Відповідно до ч.1 ст. 12, ч.1 ст.13, ч.1 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до п. 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 08.04.2015 року у справі № 6-33цс15.

Судом встановлено, що відповідач спадщину прийняла, однак факт наявності спадкового майна, його склад і вартість та одержання його відповідачем у свою власність в порядку спадкування після смерті сина відповідача ОСОБА_2 позивачем не доказаний.

Позивач не надав суду доказів наявності спадкового майна, одержаного відповідачем у спадщину, складу і вартості спадкового майна та можливості погашення відповідачем зобов'язання спадкодавця перед кредитором за рахунок і в межах вартості цього майна.

Суд дійшов висновку, що саме з цих підстав має бути відмовлено у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати слід залишити на позивачу.

На підставі викладеного та ст.ст. 526, 527, 530, 1218, 1267, 1268, 1269, 1270, 1281, 1282, 1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 13, 76-81, 141, 263-265, 280-284, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ЄДРПО 14360570, який розташований за адресою: 49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50 до ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, про стягнення заборгованості відмовити в повному обсязі.

Судові витрати залишити на позивачу Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя П. О. Бурда