Справа № 200/6669/18
Провадження № 2/200/2460/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

«13» лютого 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Кожемяки Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, як органу опіки та піклування до ОСОБА_2, третя особа Управління-служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2018 року позивач Шевченківська районна у місті Дніпрі рада, як орган опіки та піклування звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає наступне.

05 грудня 2016 року Управлінням-службою у справах дітей Шевченківської районної у м. Дніпрі ради були взяті на облік діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, як такі, що опинились в складних життєвих обставинах в зв'язку з тим, що їх мати ОСОБА_5 рішенням суду від 07.09.2010 року позбавлена батьківських прав, а батько ОСОБА_2 належним чином не займається вихованням, утриманням дітей, не цікавиться їх розвитком, пиячить. Відповідач 11.09.2017 року написав заяву з проханням позбавити його батьківських прав відносно сина ОСОБА_6.

З урахуванням зазначеного, позивач просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Стягнути аліменти з ОСОБА_2 у розмірі 1/3 долі зі всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця на користь державного закладу, опікуна, піклувальника, прийомних батьків чи батьків-вихователів, де будуть виховуватись його діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. від 21 червня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено до розгляду у підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 26 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 13 лютого 2019 року.

Відповідач в судові засідання, призначені на 02.08.2018 року, 19.09.2018 року, 26.10.2018 року, 13.02.2019 року, не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, причину неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву не надав.

Предстанвик позивача в судове засідання не з'явилася надала заяву про розгляд позовної заяви без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином.

У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2018 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів.

Суд, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 у свідоцтвах про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначений батьком.

Мати дітей - ОСОБА_5 рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2010 року у справі № 2-11044/10 позбавлена батьківських прав відносно своїх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Наказами начальника управління-служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради Ровної В.Д. № 46 та № 47 від 05.12.2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 взяті на облік як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах, батько яких ухиляється від виконання батьківських обов'язків, схильний до вживання спиртних напоїв, не має постійної роботи.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 11.05.2017 року, складеного спеціалістами управління-служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради ОСОБА_8 та ОСОБА_9, діти проживають за адресою АДРЕСА_1 Сім'я складається, окрім дітей, з батька - ОСОБА_2, дідуся ОСОБА_10, бабусі ОСОБА_11. Зі слів дідуся і бабусі, батько зловживає алкоголем, не займається вихованням синів.

З характеристики учня 7-Б класу КЗО «СЗШ № 52» ДМР Павлова Іллі вбачається, що його батько ОСОБА_2 не займається вихованням сина, не цікавиться його справами і навчанням, часто мешкає за межами міста, залишаючи дітей на дідуся і бабусю. До школи заходив кілька разів і був у стані алкогольного сп'яніння.

Аналогічна характеристика стосовно батька дана учню 9-в класу КЗО «СЗШ № 52» ДМР ОСОБА_3. Звернуто увагу, що батько висловлював образливі слова на адресу сина, висловлював роздратування будь-яким згадуванням про сина, його справи і проблеми.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 попереджався про адміністративну відповідальність за невиконання батьківських обов'язків, проте висновків не зробив.

11 вересня 2017 року ОСОБА_2 подав заяву начальнику управління-служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради з проханням позбавити його батьківських прав відносно сина ОСОБА_6, так як він не взмозі його виховувати.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_3, наданих т.в.о. начальника Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Клешні О.В., батько не цікавиться їх навчанням, у вільний від роботи час дивиться фільми та грає на телефоні, не купує дітям їжу та одяг, не займається вихованням. Батьківські збори відвідує бабуся. ОСОБА_6 також зазначив, що батько постійно провокує скандали, після яких ОСОБА_3 змушений іти з дому та блукати по мікрорайону.

Згідно висновку Шевченківської районної у м. Дніпрі ради як органу опіки та піклування від 03.04.2018 року, Шевченківська районна у м. Дніпрі рада вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач не бажає виховувати та утримувати своїх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує їх матеріально.

Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інших заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Відповідно до п. 16 ППВСУ від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції).

Згідно з частинами першою та другою Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких ОСОБА_2, може бути позбавлений батьківських прав відносно його дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, і це не буде суперечити статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 1, 9 Конвенції про права дитини.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і з урахуванням якнайкращих інтересів дітей є такими, що підлягають задоволенню, оскільки беззаперечно встановлено факт свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками по відношенню до його дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно вимог ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина

Пунктами 1-3 ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Враховуючи відсутність інформації щодо майнового стану відповідача, зважаючи на те, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268, 280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, як органу опіки та піклування до ОСОБА_2, третя особа Управління-служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, відносно його дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути аліменти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 народження, РНОКПП НОМЕР_1, у розмірі 1/3 долі зі всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця на користь державного закладу, опікуна, піклувальника, прийомних батьків чи батьків-вихователів, де будуть виховуватись його діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 народження, РНОКПП НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у розмірі 1409,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Е.В. Женеску