05.02.2019 Справа № 756/780/19
Ун.№756/780/19
Пр.№2-о/756/128/19
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Майбоженко А.М.
секретаря Ковган О.І.
за участю заявника ОСОБА_1
представника заінтересованої особи Гутаріна Я.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3, заінтересована особа: ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису,
Заявник звернувся до суду з заявою про видачу обмежувального припису, обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що він та заінтересована особа ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.11.2010 року по 31.05.2017 року. У шлюбі у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає з батьком та навчається у Комунальному закладі «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів - ліцей» №157 Оболонського району м.Києва». Мати дитини не надає фінансової допомоги на утримання дитини, не цікавиться життям, здоров'ям та вихованням дитини. З грудня 2017 року по 17.01.2019 року навіть не зустрічалась з ОСОБА_4 веде аморальний спосіб життя, має, на думку заявника, психічні розлади, зловживає алкогольними напоями, що негативно впливає на ровиток дитини. Неодноразово заінтересована особа вчиняла крадіжки речей, документів та грошей заявника, після розірвання шлюбу заволоділа його грошовими коштами шляхом шахрайства. Про дані факти заявник повідомляв органи поліції, звертаючись з заявами про вчинення кримінальних правопорушень 21.12.2015 року, 12.03.2018 року. 07.12.2015 року та 17.01.2019 року ОСОБА_4 викрадала сина, останнього разу в навчальний день забрала його зі школи та вивезла в невідомому напрямку. Після цього дитина не відвідувала школу, шкільні гуртки та спортивні секції.
Такими діями заінтересована особа вчиняє економічне насильство щодо дитини, що включає заборону навчатись, ненадання коштів на утримання дитини.
Крім того вважає, що заінтересована особа застосовує до дитини фізичне насильство у вигляді незаконного позбавлення волі, забороняючи йому телефонувати батьку та повернутись до місця його проживання. Вказує також на те, що родичі ОСОБА_4 незаконно використовують працю дитини, утримують її в неналежних умовах, вживають систематично алкоголь на очах дитини.
Вважає, що дитина має проживати з ним, оскільки він може надати сину все необхідне для навчання, життя та забезпечення.
Просить з цих підстав, а також у відповідності до вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» стосовно колишньої дружини ОСОБА_4, визначити наступні обмежувальні заходи: перебування в місці проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1; наближення на 500 м до місця проживання (перебування), навчання, інших місць частого відвідування постраждалою особою, а саме: будинок за адресою: АДРЕСА_1; Комунальний заклад «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів -ліцей №157 Оболонського району м.Києва» за адресою: м.Київ, пр.Оболонський, 12-В; Комунальнальний заклад «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізовна школа І-ІІ ступенів - ліцей №157 Оболонського району м.Києва» за адресою: м.Київ, пр.Героїв Сталінграду, 23-А; Торговий центр «Дрім Таун» за адресою: м.Київ, пр.Оболонський, 1-Б; ТРЦ «Блокбастер» за адресою: м.Київ, пр.Степана Бандери, 34-В; ТРК «Плаза» за адресою: м.Київ, пр.Степана Бандери, 20-Б; Оболонська набережна; Парк «Муромець»; особисто і через третіх осіб розшукувати особу, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; ведення листування, телефонних переговорів з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв»язку особисто і через третіх осіб.
Ухвалою судді від 22.01.2019 року відкрито провадження в даній справі та призначено її розгляд на 25.01.2019 року.
Судове засідання 25.012019 року не відбулось у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді, розгляд справи призначено на 28.01.2019 року.
Судове засідання 28.01.2019 року відкладено у зв'язку з усуненням представника заінтересованої особи від участі у справі.
В судовому засіданні 29.01.2019 року заявник заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити.
Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог заперечував, посилаючись на їх необґрунтованість. Зазначив про те, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги є надуманими заявником. В дійсності в грудні 2017 року заявник викрав дитину на парковці ТЦ «Епіцентр», після чого місцезнаходження дитини його матері відомо не було. Про викрадення дитини заінтересована особа звернулась до Святошинського УП ГУНП в м.Києві ще в січні 2018 року. Місцезнаходження дитини було встановлено в січні 2019 року, після чого мати забрала його проживати до себе. Також зазначив про те, що в провадженні Оболонського районного суду м.Києва знаходиться справа за заявою ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини з нею, провадження в ній ще не відркито.
Заслухавши учасників справи, допитавши свідка ОСОБА_5, дослідивши зібрані у справі письмові докази, суд вважає правильним у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису відмовити з наступних підстав.
Судом встановлено, що заявник та заінтересована особа перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.11.2010 року по 31.05.2017 року.
Вони мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Шлюб між ними розірвано рішенням Подільського районного суду м.Києва 31.05.2017 року. Зі змісту рішення вбачається, що на момент розірвання шлюбу дитина проживає з матір'ю. Спір щодо місця проживання дитини відсутній.
25.01.2018 року матір дитини - ОСОБА_4 звернулась до Святошинського УП ГУНП в м.Києві з заявою про те, що 09.12.2017 року о 12-30 годині її колишній чоловік ОСОБА_1 по вул.Берковецькій в м.Києві забрав спільного сина - ОСОБА_3 і не повернув до моменту звернення до органів Національної поліції.
Свідок ОСОБА_5 показала суду, що є помічником адвоката Гутаріна Я.М., який представляє інтереси ОСОБА_4 в спорах з її колишнім чоловіком щодо дитини. Після викрадення дитини батьком у грудні 2017 року проводилось досудове розслідування за заявою ОСОБА_4 місцезнаходження дитини встановлено тривалий час не було. Лише 17.01.2019 року зателефонував слідчий та повідомив, що дитина навчається в ліцеї №157 на Оболоні. Вона та ОСОБА_4 одразу поїхали до навчального закладу, переговорили з директором школи, повідомивши ситуацію, що склалась, а потім викликали працівників поліції, забрали дитину з класу і поїхали до райвідділу щоб написати заяву. Дитина була вдягнена неохайно, кашляла, важко дихала. Після написання заяви вони звернулись до педіатра, який встановив діагноз - гострий бронхіт та призначив лікування. В даний час мати з сином знаходяться на стаціонарному лікуванні.
За змістом пункту 1 частини першої статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Частиною третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на яку посилається заявник у своїй заяві, вказано, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
Відповідно до пункту 3 та 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи.
За пунктом 9 частини першої статті 1 цього ж Закону, оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що заявником не подано належних та допустимих доказів вчинення заінтересованою особою ОСОБА_4 дій, які б можливо було кваліфікувати як домашнє насильство у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Заяви про кримінальне правопорушення, подані заявником до Оболонського УП ГУНП в м.Києві від 21.12.2015 року та 12.03.2018 року (а.с.14-16), не містять доказів їх реєстрації в органах Національної поліції, їх перевірки та прийняття рішення. Факти, які викладені у них, не підтверджені будь-якими іншими доказами.
Фотокартки ОСОБА_4 з соціальної мережі Instagram, інші фотокартки, надані заявником, не вказують на вчинення заінтересованою особою домашнього насилля щодо дитини ОСОБА_3 Крім того, фотокартки не містять даних щодо джерела їх отримання позивачем, коментарі, що зазначені на них виконані безпосередньо заявником, зважаючи на особисте сприйняття ним тих обставин, що відображені на них. Суд не може погодитись з вказаними коментарями, оскільки їх зміст не підтверджений будь-якими належними та допустимими доказами (показаннями свідків, медичними документами щодо стану здоров'я та наявності шкідливих звичок заінтересованої особи, які б зумовлювали можливе застосування домашнього насильства чи його підтверджували).
Крім того, суд, здійснивши аналіз зібраних доказів та пояснення сторін, вбачає, що між батьками дитини ОСОБА_3 - заявником та заінтересованою особою наявний спір, пов'язаний з місцем проживання дитини, визначення способу участі у вихованні дитини обома батьками, тощо, який не вирішений судом. З пояснень представника заінтересованої особи вбачається, що позов про визначення місця проживання дитини з матір'ю поданий до суду, однак питання про відкриття провадження ще не вирішено.
Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_4 не є кривдником щодо своєї малолітньої дитини ОСОБА_3, жодного насильства у будь-якій формі вона не мала наміру вчиняти та не створює ризиків для шкоди його здоров'ю. Доказів, які вказують на те, що дитина ОСОБА_3 є особою, яка зазнала домашнього насильства у формі психологічного чи економічногонасильству зі сторони матері ОСОБА_4 чи загрози вчинення такого психологічного тискусуду не надано.
Застосування обмежувального припису щодо фактичної заборони матері спілкуватись з дитиною, за відсутності суттєвих та неспростовних доказів вчинення нею домашнього насильства або загрози його вчинення є незаконним втручанням у її та сина сімейне життя, право на повагу до якого гарантовано Конституцією та міжнародними норматично-правовими актами, зокрема Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
З цих підстав, суд вважає правильним у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису - відмовити.
Керуючись ст.ст.350-5, 350-6 ЦПК України, суд, -
У задоволені заяви ОСОБА_1, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3, заінтересована особа: ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м.Києва.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М.Майбоженко