Провадження № 2/522/1360/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Грищук В.О.

розглянувши у судовому засіданні в місті Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, за участі третіх осіб - Приморський відділ в м. Одеса Державної міграційної служби України в Одеській області, служба у справах дітей Одеської міської ради, орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації про виселення, вселення, стягнення грошових коштів, встановлення порядку користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 29.09.2015 року звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Приморський районний відділ в місті Одесі Державної міграційної служби України в Одеській області, Служби у справах дітей Одеської міської ради за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

В обґрунтування позову позивач вказував, що їй на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1. Відповідачі по справі позивача до вказаної квартири не впускають, та перешкоджають у її вселенні.

Позивач вважає, що за вказаних обставин було порушено його право користування вказаною квартирою, й тому він вирішив звернутися з позовом до суду.

Ухвалою від 26 жовтня 2015 року, суддею Приморського районного суду м. Одеси Кічмаренко С.М., було відкрите провадження по даній справі та призначено справу до розгляду.

16 січня 2016 року представником позивача по справі через канцелярію суду були подані письмові пояснення по справі.

Ухвалою від 12 січня 2017 року суддею Приморського районного суду м. Одеси Кічмаренко С.М. було заявлено самовідвід по даній справі.

Ухвалою від 25 січня 2017 року справу було прийнято до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Тарасова А.В.

27 березня 2017 року представником позивача по справі через канцелярію суду була подана заява про збільшення розміру позовних вимог.

У судовому засіданні 22 травня 2017 року, за заявою позивача по справі суд без виходу до нарадчої кімнати ухвалив прийняти заяву про збільшення позовних вимог.

У судовому засіданні 4 липня 2017 року, за заявою відповідача по справі суд без виходу до нарадчої кімнати ухвалив залучити орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради у якості третьої особи без самостійних вимог.

Ухвалою суду від 4 вересня 2017 року задоволено клопотання позивача по справі призначено по справі судову будівельну експертизу.

Відповідно Розпорядження Приморського районного суду м. Одеси за №1401/17 від 20 грудня 2017 року, у зв'язку з звільненням судді Тарасова А.В. проведено повторний автоматизований розподіл справи.

Ухвалою суду від 22 грудня 2017 року справу було прийнято до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Ільченко Н.А.

Відповіднодо Розпорядження Приморського районного суду м. Одеси за №2124/18 від 23 квітня 2018 року, у зв'язку з звільненням судді Ільченко Н.А проведено повторний автоматизований розподіл справи.

Ухвалою суду від 2 травня 2018 року справу було прийнято до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Бондар В.Я.

13 липня 2018 року представником позивача по справі через канцелярію суду була подана заява про збільшення розміру позовних вимог.

У судовому засіданні 3 березня 2018 року, за заявою представника відповідача по справі суд без виходу до нарадчої кімнати ухвалив залучити до матеріалів справи висновок судового експерта ОСОБА_3 від 27 березня 2018 року за №578.

У судовому засіданні 3 березня 2018 року, за заявою представника позивача по справі суд без виходу до нарадчої кімнати ухвалив залишити без розгляду уточнену позовну заяву. Таким чином справа розглядається за позовною заявою з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 27.03.2017 року.

30 жовтня 2018 року від позивача по справі надійшло клопотання про відмову від позовних вимог в частині визнання таким що втратив право користування та виселення з квартири ОСОБА_8.

У судовому засіданні 30 жовтня 2018 року, за заявою представника позивача по справі суд без виходу до нарадчої кімнати ухвалив задовольнити клопотання про відмову від позовних вимог в частині визнання таким що втратив право користування та виселення з квартири ОСОБА_8, та залишити без розгляду частину позовних вимог в частині виселення ОСОБА_8.

Судове засідання 08.11.2018 року було відкладено для ознайомлення експертів з матеріалами справи до 13.11.2018 року.

У судовому засіданні 13.11.2018 року було допитано експерта ОСОБА_9 та ОСОБА_10, у справі оголошено перерву до 28.11.2018 року, та в результаті проведеного засідання 28.11.2018 року розгляд справи відкладено до 13.12.2018 року, у зв'язку з поданням відповідного клопотання представника відповідачів.

Протокольною ухвалою суду від 13.12.2018 року викликано експерта ОСОБА_10 у судове засідання, що відбудиться 17.01.2019 року для роз'яснення свого висновку.

У судовому засідання 17.01.2019 року суд, н виходячи до нарадчої кімнати залучив до участі у справі ОСОБА_8 в якості третьої особи, в розгляді справи оголошено перерву до 29.01.2019 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_11 підтримав позовні вимоги, представник відповідачів - ОСОБА_12 заперечував проти задоволення позову, а представник Служби у справах дітей ПРА ОМР - ОСОБА_13 вказав, що підтримає рішення суду в частині, що відповідає інтересам дітей.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

1 листопада 2001 року, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 стали власниками на праві спільної часткової власності ( в рівних частках) квартири АДРЕСА_1, про що їм було видано управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради свідоцтво про право власності на житло. Станом на час розгляду справи відповідачи постійно проживають у зазначеній вище квартирі.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси, від 15.03.2003 року, по справі №2-1218/02 визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, що раніше належало ОСОБА_5.

Відповідно довідки КП "Бюро технічної інвентаризації" Одеської міської ради від 12.12.2014 року, за №450184.67 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_4 05.11.2003 року.

Вказана квартира відповідно до технічного паспорту від 06.05.2003 року, за № 392пр33-443 складається з двох кімнат, загальна площа квартири становить 48.7 кв.м., жила площа складає 20.3 кв.м.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 28.11.2017 року за №26/17 визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, відповідно до часток співвласників можливо лише за умови проведення перепланування внутрішніх приміщень.

Відповідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №578 від 27.03.2018 року, визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, відповідно до часток співвласників, без суттєвих порушень діючих вимог нормативно правових актів в галузі будівництва й як наслідок втрати цільового призначення квартири - не є можливим.

Як вбачається з матеріалів справи позивач вже звертався до суду за захистом своїх прав з приводу користування квартирою АДРЕСА_1, до відповідачів по справі. Так 15.11.2006 року Приморським районним судом міста Одеси ухвалене рішення, по справі 2-5864 (т.2 а.с.117) яким позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, задоволено частково вселено позивача до квартири АДРЕСА_1, зобов'язано ОСОБА_6, та ОСОБА_7 не чинити перешкоди позивачу у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

З пояснень позивача по справі, та наявних матеріалів справи вбачається що рішення Приморського районного суду міста Одеси від 15.11.2006 року по справі 2-5864 було фактично виконано оскільки відповідачі впустили позивача до квартири. Сторони по справі навіть дійшли до спільної згоди щодо доцільності в майбутньому здійснити купівлю-продаж 1/3 частини вказаної квартири що належить позивачу. Однак згодом відповідачі знов стали перешкоджати позивачу у проживанні у вказаній квартирі, а домовленість щодо купівлі відповідачами у позивача 1/3 частки вказаної квартири не була виконана.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку щодо наявності в діях відповідачів по справі нового порушення права позивача, щодо користування 1/3 частиною квартири АДРЕСА_1. Вказане порушення відбулось вже після добровільного виконання ОСОБА_6, та ОСОБА_7 рішення Приморського районного суду міста Одеси від 15.11.2006 року по справі 2-5864.

Крім того позивач по справі також зазначає про порушення з боку відповідачів його права на розпорядження вказаною квартирою. Однак позивач не довів що відповідачі порушили його право розпорядження зазначеною квартирою, та не обґрунтував в чому таке порушення полягало.

Відповідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 150 ЖК України встановлює, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Статтею 155 ЖК України передбачено зокрема, що жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою). Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За вказаних обставин справи порушене право позивача підлягає захисту, а тому позовні вимоги в частині вселення позивача до квартири АДРЕСА_1 та зобов'язання ОСОБА_6, ОСОБА_7, та ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_4 у здійсненні права користування 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 суд зазначає наступне. Так відповідно ч.1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Як вбачається з висновку судово будівельно-технічної експертизи, що містяться у матеріалах справи (т.3 ас.106) - за наявної технічної характеристики квартири АДРЕСА_1, експерт ОСОБА_9 визначила два варіант порядку користування квартирою. Проте, суд критично відноситься до даного висновку експерта №26/17, адже в судовому засіданні ОСОБА_9 пояснила, що доступ до квартири їй надано не було, а експертиза проведене на підставі наявних матеріалів. Також суд критично відносить до висновку №578 судової будівельно-технічної експертизи ОСОБА_10 (т.3 а.с.169), адже експертом не враховано антресольне приміщення в одній з кімнати квартири. У зв'язку з вищевикладеним, враховуючи відсутність варіантів порядку користування квартирою, позовні вимоги в цій частині не можуть бути задоволені.

З приводу позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 матеріальної грошової компенсації за користування 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 у розмірі 188674 (сто вісімдесят вісім тисяч шістсот сімдесят чотири) гривні слід зазначити наступне. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно врахувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. В свою чергу позивач по справі при визначенні місячного розміру матеріальної компенсації за користування спільним майном брав за основу вартість оренди двокімнатної квартири у Приморському районі міста Одеси, та вираховував з цієї суми 1/3 частину. Проте з вказаним підходом для визначення розміру компенсації суд погодитись не може оскільки позивачем для порівняння за основу бралась вартість оренди окремого об'єкту нерухомості з певними житловими умовами, в яких не проживають інші мешканці що мають частки у праві власності на такий об'єкт нерухомості.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Документи надані позивачем на підтвердження інформації з інтернет ресурсу Aviso-Одеса щодо вартості оренди двокімнатної квартири у Приморському районі міста Одеси, не може вважатись достовірними доказами. Так за наведеними у вказаних документах інтернет посиланнями розміщені інші сторінки зміст яких не відповідає наведеній позивачами інформації.

Статтею 12 ЦПК України зокрема передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Якщо для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право сторони мають право на самостійне звернення до експерта в порядку ст.106 ЦПК України, або звернення до суду з відповідною заявою про призначення експертизи. Позивач по справі не звертався до суду з заявою щодо проведення експертизи стосовно визначення вартості 1/3 частини у праві власності на квартиру АДРЕСА_1. Враховуючи вищевикладене суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 матеріальної грошової компенсації за користування 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 у розмірі 188674 (сто вісімдесят вісім тисяч шістсот сімдесят чотири) гривні.

Враховуючи всі дослідженні матеріали справи, докази, що підтверджують порушення прав позивача по справі, суд вважає за необхідне частково задовольнити позов.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, за участі третіх осіб - Приморський відділ в м. Одеса Державної міграційної служби України в Одеській області, служба у справах дітей Одеської міської ради, орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації, ОСОБА_8 про вселення, стягнення грошових коштів, встановлення порядку користування житловим приміщенням - задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_1

Зобов'язати ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_4 перешкод у здійсненні права користування та розпорядження 1/3 частини квартири АДРЕСА_1

В іншій частині вимог - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 08.02.2019 року.

Суддя: В.Я. Бондар