пр. № 2-р/759/20/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Петренко Н.О.

при секретарі Намазової Г.Л.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 грудня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15.12.2014р., в якій вона просить роз`яснити рішення в частині реалізації визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю, за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відповідач відмовив надати доступ позивачу по справі з малолітніми дітьми до квартири, визначеної в судовому рішенні , яка належить ОСОБА_4 на праві власності.

ОСОБА_1 та її представник заяву підтримали та просили задовольнити.

Представник ОСОБА_4 проти роз`яснення рішення суду заперечував, оскільки ст. 160-161 СК України, п.8 Постанови Пленуму ВСУкраїни № 11 від 12.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлдбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007р. регулюють порядок вирішення спорів батьків про дітей при розірванні шлюбу, а саме з ким із них вони будуть проживати після їх розлучення. Розуміючи складність з її правом на користування житловою площею в квартирі відповідача, ОСОБА_1 звернулась до суду не з позовною заявою про вселення, а із заявою про роз`яснення рішення суду в частині її права на користування житлом, яке нібито випливає з рішення про розірвання шлюбу, підштовхуючи суд до завідомо неправосудного рішення. Спір про право на користування житловою площею - це інші правовідносини, і вони вирішуються не СК України, а за нормами Житлового та Цивільного кодексів України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15 грудня 2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрований 10.11.2006 р. у ВРАЦС Святошинського РУЮ м. Києва, актовий запис № 1705 - розірвано та визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_1 за місцем постійної реєстрації: АДРЕСА_1 /а.с.18/.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення..

Суть роз`яснення полягає в тому, що суд має роз`яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Роз`яснення рішення - це більш повний і ясний виклад тих частин рішення, розуміння яких викликає труднощі, але не внесення змін у сутність рішення і не вирішення тих питань, що не були предметом судового розгляду.

Пункт 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення» визначає, що відповідно до ст. 221 (271).ЦПК України роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Як вбачається із матеріалів справи станом на 15.12.2014р. в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 /а.с.6/.

В рішенні чітко вказано, що місце проживання дітей визначено з матір`ю. Разом з тим в судовому засіданні було встановлено місце проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , про що і не заперечували сторони. В рішенні суду від 15.12.2014р. зазначено, що ОСОБА_4 заперечував проти визначення місця проживання дітей в селі, оскільки це значно погіршить умови їх проживання та навчання, та не заперечував проти визначення їх місця проживання з матір`ю за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Суд вважає рішення зрозумілим, простим, доступним та таким, що не припускає різного тлумачення, рішенням вирішені всі позовні вимоги та всі питання, пов`язані із розглядом даного спору, а тому суд, вважає, що заява ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду не підлягає задоволенню.

Одночасно суд, звертає увагу заявника ОСОБА_1 , що у разі виникнення спору щодо доступу чи користування квартирою, вона не позбавлена права звернутися до суду за захистом своїх прав.

Керуючись ст. 271 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення», суд

Постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 грудня 2014 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинського районний суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.О.Петренко