Справа № 444/3928/18
Провадження № 2/444/525/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г. І., Усманова З. З.

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2 ,

представника (захисника) третьої особи Рудик В. Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області та за допомогою відеоконференцзв`язку з Державною установою "Городищенська виправна колонія № 96" цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Жовківської районної державної адміністрації Львівської області, третя особа: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , Жовківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання незаконним та скасування рішення Жовківської районної державної адміністрації Львівської області від 27.08.2018 року "Щодо дозволу на реалізацію 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до Жовківської районної державної адміністрації Львівської області, третя особа: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , Жовківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання незаконним та скасування рішення Жовківської районної державної адміністрації Львівської області від 27.08.2018 року "Щодо дозволу на реалізацію 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27 серпня 2018 року Жовківська районна державна адміністрація Львівської області ухвалила рішення «Щодо дозволу на реалізацію 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 ». Про даний висновок її повідомила листом 15 листопада 2018 року державний виконавець Жовківського відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Бакум Н. М.

Вважає, що цей висновок незаконний з таких підстав.

На виконанні у Жовківському ВДВС ГТУЮ у Львівській області є виконавче провадження №49996637 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь 200 тисяч гривень моральної шкоди та 43242,14 гривень матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення ОСОБА_2 злочину-умисного вбивства.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що у боржника ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності є 1/4 частка квартири по АДРЕСА_2 .

Оскільки за адресою майна, що належить боржнику, зареєстроване місце проживання малолітніх дітей, державний виконавець Бакум Н. М. звернулася до голови Жовківської районної державної адміністрації Львівської області з поданням надати дозвіл на примусову реалізацію майна, а саме 1/4 частки квартири по АДРЕСА_2 .

Стверджує, що примусова реалізація частки квартири боржника не зачіпає право малолітніх дітей на проживання та користування житлом, тому що продається не ціла квартира, а частка в квартирі. Інші три співвласники квартири залишаються незмінними. Саме тому право користування дітей квартирою не буде звужене і збережеться реєстрація місця проживання.

Зазначає, що малолітні діти, ОСОБА_6 , 2012 року народження та ОСОБА_7 , 2014 року народження, є дітьми ОСОБА_5 , співвласника житла. Тому в разі реалізації 1/4 частки квартири ОСОБА_2 право користування житлом у малолітніх дітей не припиняється.

Крім того вказує, що насправді малолітні діти, ОСОБА_6 , 2012 року народження та ОСОБА_7 , 2014 року народження, там не проживають, що підтверджено актом державного виконавця, тому право малолітніх дітей порушене не буде.

Звертає увагу, що з 2010 року усі співвласники квартири знали, що може відбутися примусова реалізація частки квартири ОСОБА_2 у зв`язку з вчиненням ним кримінального злочину.

Вважає, що співвласники квартири спеціально у 2012 та 2014 роках, зареєстрували місце проживання дітей з метою уникнення реалізації частки квартири боржника.

Підтверджує, що не подавав іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

А тому просить задовольнити її позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, однак 17.05.2019 року подала на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує.

Також 18.04.2019 року подала на адресу суду клопотання, в якому вказала, що з відкритих джерел в інтернеті, а саме з соціальної мережі "Фейсбук" вона дізналася, що ОСОБА_5 мешкає з дітьми у місті Мукачеві.

Крім того зазначає, що отримала лист № 01-32/2516 від 26.03.2019 року Мукачівської міської ради, у якому вказано, що діти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчалися у Мукачівському дошкільному закладі № 25, що, вважає, підтверджує фактичне місце їх проживання у місті Мукачево.

Її представник, адвокат Гаталяк Макар Ярославович в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача, Жовківської районної державної адміністрації Львівської області, в судове засідання не з`явився, однак від них на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника. Просять при розгляді справи врахувати законні права дітей та прийняти рішення, виходячи з їх інтересів (аркуш справи № 53).

Крім того з Жовківської районної державної адміністрації Львівської області на адресу суду надійшло заперечення проти позовних вимог (аркуш справи № 22-24).

Заперечення мотивують тим, що Жовківською райдержадміністрацією листом від 27.08.2018 року № 02-29/2954 надано відповідь начальнику Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівської області про відмову у наданні дозволу на реалізацію 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , оскільки право користування часткою квартири мають малолітні діти: ОСОБА_6 , 2012 року народження та ОСОБА_7 , 2014 року народження.

Вказують, що частка квартири, що належить ОСОБА_2 є ідеальною часткою, відповідно право власності, зокрема, право користування кожного учасника спільної власності поширюється на весь об`єкт, а не на його частину.

А тому вважають, що діти ОСОБА_6 , 2012 року народження та ОСОБА_7 , 2014 року народженнямають право користування всією квартирою, а не її частиною.

Крім цього діти є членами сім`ї власника квартири ОСОБА_2 , що підтверджене довідкою КП «Жовківське міське виробниче управління житлово-комунального господарства» від 15.08.2018 року № 1524.

Вважають, що позовні вимоги є безпідставними у зв`язку із тим, що розпорядження про надання дозволу на реалізацію 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , Жовківського району Львівської області Жовківською райдержадміністрацією як органом опіки та піклування не приймалося, оскільки не було правових підстав для його прийняття, а була надана відповідь виконавчій службі листом від 27.08.2018 року № 02-29/2954 про відмову у наданні дозволу, а отже відсутній предмет спору і відповідно предмет позову, а відмова у наданні дозволу грунтується на нормах законодавства України, зокрема ст. 177 Сімейного кодексу України, ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», п. 67 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини».

Крім того відмова у наданні дозволу на реалізацію 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 не порушує прав позивача, ним не наведено жодного законодавчого обґрунтування позовних вимог та не надано жодного належного доказу на підтвердження позову.

А тому просять у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Жовківської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування рішення Жовківської районної державної адміністрації Львівської області від 27.08.2018 року «Щодо дозволу на реалізацію 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 » відмовити.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні, участь в якому брав за допомогою відеоконференцзв`язку з Державної установи "Городищенська виправна колонія № 96", заперечив проти задоволення позовних вимог.

Підтримав зазначене у письмових поясненнях його попереднього представника, адвоката Панчелюги Катерини Миколаївни від 27.02.2019 року (аркуш справи № 42).

Зокрема, в даних поясненнях зазначено, що частки співвласників в натурі не виділені та і їх виділення, а саме 1/4, зважаючи на те, що квартира складається лише з однієї житлової кімнати є неможливим.

А тому вважає надуманим та таким, що не відповідає дійсності аргумент позивача, викладений у позовній заяві про те, що примусова реалізація частки квартири боржника не зачіпає право малолітніх дітей на проживання та користування житлом, тому що продається не ціла квартира, а частка в квартирі.

Вказує, що діти, які проживають та виховуються у сім`ї, мають право на користування житлом, яке включає в себе проживання у житлі, користування у ньому окремим приміщенням (кімнатою) та житлово-комунальними послугами.

Малолітні діти, ОСОБА_6 2012 року народження та ОСОБА_7 , 2014 року народження є дітьми ОСОБА_8 , співвласника житла та мають право на користування житлом.

Представник третьої особи, ОСОБА_2 , адвокат Рудик Віталій Романович в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив.

Зокрема, вказав, що 1/4 частка у квартирі, яка належить ОСОБА_2 , не виділена в натурі, тобто не набула статусу самостійного об`єкта нерухомості і в передбаченому законом порядку не може бути реалізована з електронних торгів.

Вважає, що за таких обставин і Жовківська РДА не могла надати дозвіл на реалізацію вказаної частки квартири.

Крім того зазначає, що з поданням до Жовківської РДА звертався Жовківський районний відділ державної виконавчої служби, саме вони і отримали відмову на продаж квартири.

Право на звернення про реалізацію майна боржника, в якому зареєстровані неповнолітні діти, надано відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" також Державній виконавчій службі.

Звертає увагу, що Жовківський районний відділ державної виконавчої служби не звертався до суду із заявою про оскарження рішення Жовківської РДА від 27.08.2018 року, хоча виконання рішення суду по стягненню боргів покладено саме на Жовківський районний відділ державної виконавчої служби. Вважає, що позивач являється неналежним позивачем у справі.

Представник третьої особи, Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в судове засідання не з`явився, однак від них на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що заперечує проти позовних вимог, просить у задоволенні таких відмовити.

Суд вважає за можливе розглянути справу без учасників, які з`явилися, зважаючи на подані ними клопотання про розгляд справи у їх відсутності та на підставі поданих до суду доказів постановити рішення у справі.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку .

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом під час розгляду справи встановлено, що на примусовому виконанні у Жовківському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження № 49996637 з виконання виконавчого листа № 1-3/2010, виданого Галицьким районним судом міста Львова від 18.01.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 43242,14 грн. матеріальної шкоди та 200000,00 грн. моральної шкоди.

ОСОБА_2 відбуває призначене йому покарання у виді позбавлення волі у Державній установі "Городищенська виправна колонія № 96" за вчинення кримінального правопорушення, а саме умисного вбивства.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 145625738 від 16.11.2018 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 на праві приватної спільної часткової власності, а саме по 1/4 частині кожному належить ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Суд бере до уваги, що у Жовківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області надійшли матеріали виконавчого провадженння за постановою ВП № 49996637 від 01.12.2017 року про передачу виконавчого провадження та такі прийняті відділом, що підтверджується постановою про прийняття виконавчого провадження від 26.12.2017 року (аркуш справи № 9).

Під час примусового виконання виконавчого провадження № 49996637, беручи до уваги повторне звернення стягувача ОСОБА_4 від 21.06.2018 року, враховуючи реєстрацію місця проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Жовківським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області було подано клопотання голові Жовківської районної державної адміністрації Львівської області Щур Н. С. про надання дозволу на реалізацію 1/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності боржнику ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі свідоцтва про право власності б/н від 27.11.1995 року, виданого Жовківським приватбюро на підставі рішення № 48 від 10.11.1995 року. (аркуш справи № 3).

Жовківська районна державна адміністрація Львівської області листом № 02-29/2954 від 27.08.2018 року на дане клопотання повідомила, що частка квартири, що належить ОСОБА_2 є ідеальною часткою, відповідно право власності, зокрема, право користування кожного учасника спільної власності поширюється на весь об`єкт, а не на його частину. Діти ОСОБА_6 , 2012 року народження, ОСОБА_7 , 2014 року народження, мають право користування всією квартирою, а не її частиною. Реалізація 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 призведе до звуження обсягу існуючих майнових прав дітей (аркуш справи № 5).

Суд враховує, що з копії довідки № 265, яка видана Комунальним підприємством "Жовківське міське виробниче управління житлово-комунального господарства" 25.01.2018 року, вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 , його сестра ОСОБА_5 , племінник ОСОБА_6 , 2012 року народження, племінниця ОСОБА_7 , 2014 року народження.

В той же час суд звертає увагу, що з копії акта державного виконавця від 13.04.2018 року вбачається, що зі слів ОСОБА_11 , баби боржника ОСОБА_2 , діти ОСОБА_6 , 2012 року народження, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично не проживають в квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно абзацу 1, 3 п. 67 Постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 року "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини" дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Для здійснення правочинів щодо нерухомого майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають службі у справах дітей документи, зазначені у пункті 66 цього Порядку. Служба у справах дітей розглядає протягом 10 робочих днів подані документи та з`ясовує наявність (відсутність) обставин, що можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини.

Районна, районна у містах Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади може відмовити у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотаріуса для накладення заборони відчуження такого майна лише у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 177 Сімейного кодексу України.

Ч. 5 ст. 177 Сімейного кодексу України встановлено, що органи опіки та піклування можуть відмовити у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотаріуса щодо накладення заборони відчуження такого майна лише у випадках, якщо ними встановлено, що: 1) мати та/або батько дитини, які (яка, який) звернулися за дозволом, позбавлені судом батьківських прав відповідно до статті 164 цього Кодексу; 2) судом, органом опіки та піклування або прокурором постановлено (прийнято) рішення про відібрання дитини від батьків (або того з них, який звернувся за дозволом) без позбавлення їх батьківських прав відповідно до статті 170 цього Кодексу; 3) до суду подано позов про позбавлення батьків дитини (або того з них, який звернувся за дозволом) батьківських прав особами, зазначеними у статті 165 цього Кодексу; 4) особа, яка звернулася за дозволом, повідомила про себе неправдиві відомості, що мають суттєве значення для вирішення питання про надання дозволу чи відмову в його наданні; 5) між батьками дитини немає згоди стосовно вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини; 6) між батьками дитини або між одним з них та третіми особами існує судовий спір стосовно нерухомого майна, за дозволом на вчинення правочину щодо якого звернулися батьки дитини (або один з них); 7) вчинення правочину призведе до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

Ст. 50 даного Закону встановлено, що розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, акти інших посадових осіб, які призначаються ними, можуть бути оскаржені в судовому порядку відповідно до закону.

Суд приходить до висновку, що 27.08.2018 року Жовківською районною державною адміністрацією Львівської області в особі голови Щур Н. С. в межах наданих повноважень згідно Закону України "Про місцеві державні адміністрації" було прийнято саме розпорядження про відмову у наданні дозволу на реалізацію 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 .

Дане розпорядження відповідно може бути оскаржене як це встановлено в статті 50 Закону України "Про місцеві державні адміністрації".

Щодо тверджень сторони відповідача, представника третьої особи, ОСОБА_2 , про те, що ОСОБА_4 , є неналежним позивачем, оскільки відмова у наданні дозволу на реалізацію 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 не порушує її прав, то з такими твердженнями суд не погоджується, оскільки позивач ОСОБА_4 є стягувачем у виконавчому провадженні № 49996637 з виконання виконавчого листа № 1-3/2010, виданого Галицьким районним судом міста Львова від 18.01.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 43242,14 грн. матеріальної шкоди та 200000,00 грн. моральної шкоди, відповідно ОСОБА_2 є боржником у даному виконавчому провадженні.

Як встановлено під час розгляду справи, ОСОБА_2 , є співласником, а саме 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 й відповідно державний виконавець звертався за отриманням дозволу на реалізацію частини квартини, яка належить саме ОСОБА_2 з метою подальшої реалізації такої та виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 43242,14 грн. матеріальної шкоди та 200000,00 грн. моральної шкоди.

Відмова Жовківської районної державної адміністрації Львівської області як органу опіки та пікування про надання дозволу на реалізацію частки квартири, яка належить боржнику ОСОБА_2 , порушує право позивача ОСОБА_4 на отримання грошових коштів, виручених за продаж даної частки квартири.

Щодо тверджень представника третьої особи, ОСОБА_2 , про те, що частка у квартирі є ідеальною, не виділеною в натурі, то суд вважає за необхідне відмітити, що це не може бути підставою для відмови у наданні дозволу на реалізацію даної частки у квартирі, оскільки є вичерпний перелік підстав, за яких орган опіки та піклування може відмовити у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини.

Викладене у акті державного виконавця про те, що діти фактично не проживають у квартирі АДРЕСА_1 , хоч там і зареєстровані, підтверджує те, що у дітей є інше місце проживання.

Крім того суд додатково враховує і те, що із відповіді № 02-26/336 від 28.02.2019 року Жовківської районної державної адміністрації Львівської області на адвокатський запит, вбачається, що діти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у дошкільних навчальних закладах і загальноосвітніх навчальних закладах міста Жовква не зараховані і не виховуються, а у школах не навчалися і не навчаються.

А тому суд приходить до висновку, що примусова реалізація частки квартири боржника не буде зачіпати право малолітніх дітей на проживання та користування житлом, оскільки поставлено питання про дозвіл на реалізацію лише 1/4 частини квартири, яка саме належить ОСОБА_2 .

Суд також враховує, що матері дітей, ОСОБА_6 , 2012 року народження, та ОСОБА_12 , 2014 року народження, ОСОБА_5 також на праві приватної спільної часткової власності належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 .

А тому малолітні діти не будуть позбавлені зареєстрованого місця проживання, їм буде гарантовано збережено право на житло.

Питання можливості виділення реальної частки у квартирі не є предметом дослідження у даній справі і взагалі реалізація частини квартири буде можливою лише при наявності висновку про можливість виділення реальної частки у квартирі, яка належить ОСОБА_2 .

В той же час суд звертає увагу, що згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Саме реалізація 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , яка на праві приватної спільної часткої власності належить боржнику ОСОБА_2 , може бути способом виконання рішення суду в межах виконавчого провадження № 49996637 з виконання виконавчого листа № 1-3/2010, виданого Галицьким районним судом міста Львова від 18.01.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 43242,14 грн. матеріальної шкоди та 200000,00 грн. моральної шкоди.

Саме таким способом може бути забезпечене право позивача ОСОБА_4 на виконання рішення суду та стягнення відповідно 43242,14 грн. матеріальної шкоди та 200000,00 грн. моральної шкоди з ОСОБА_2 .

А тому суд приходить до висновку, що зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 , як наслідок рішення Жовківської районної державної адміністрації у Львівській області від 27.08.2019 року "Щодо дозволу на реалізацію 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 " підлягає визнанню незаконним та скасуванню.

Керуючись статтями 23, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Жовківської районної державної адміністрації у Львівській області від 27.08.2019 року "Щодо дозволу на реалізацію 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Зеліско Р. Й.

Повне рішення складено 03 січня 2020 року.