Справа № 345/3391/19
Провадження № 22-ц/4808/1532/19
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Василишин Л.В., Горейко М.Д.

секретаря Капущак С.В.

з участю апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2019 року, ухвалене суддею Мигович О.М.,

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернулася із вказаним позовом до відповідача ОСОБА_1 та після збільшення позовних вимог просила стягувати з нього аліменти по 7000 гривень щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що сторони перебувають у шлюбі з 21 квітня 2009 року. За час шлюбу народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачкою. Сімейне життя у сторін не склалося, у провадженні суду знаходиться справа про розірвання шлюбу. Відповідач на даний час офіційно працює в Чеській Республіці муляром та позивачці відомо, що його заробітна плата становить 30 000 крон, що відповідає 30 000 гривень. Відповідач фізично здоровий, інших утриманців, окрім сина, немає, а тому може надавати матеріальну допомогу на його утримання в значному розмірі. Син займається музикою, у зв`язку з конкурсною діяльністю є значні витрати на професійні музичні інструменти для нього, купівлю синтезатора, позивачка також несе витрати, пов`язані з участю у конкурсах : сплачує половину витрат на проїзд, харчування та проживання дитини на період участі у конкурсах. Позивач працює, отримує невисоку заробітну плату, тому не може забезпечити дитині належні умови для гармонійного розвитку та професійного зростання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2019 року позов задоволено. Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі по 7000 гривень щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30 липня 2019 року і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити та стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі 2500 гривень щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Вважає рішення незаконним, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, докази судом не досліджувалися, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що задовольняючи позов у розмірі 7000 гривень суд першої інстанції виходив з того, що відповідач подав заяву про визнання позову на цю суму та просив слухати справу у його відсутності.

Разом з тим вважає висновок суду про його спроможність сплачувати аліменти на сина у розмірі 7000 гривень не обґрунтованим належними і допустимими доказами.

Зазначає, що заяву про визнання позову відповідач підписав під тиском позивачки, перебуваючи у душевному хвилюванні. Позивачка вказувала, що не підписавши заяву, вона заборонить спілкуватися з сином, а також не буде претендувати на будь-які інші додаткові витрати стосовно сина ОСОБА_3 . Також не отримував копії позовної заяви з додатками, оскільки позивачка навмисно вказала його місце проживання у своєму житловому будинку, а він фактично з липня 2019 року проживає у житловому будинку своєї сестри.

Позивачка зовсім фінансово не утримує їх сина, розраховує тільки на його кошти, хоча ст. 141 СК України передбачає рівні права і обов`язки батьків щодо дитини.

Не заперечує щодо стягнення аліментів у розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, згодний сплачувати аліменти у розмірі 2500 гривень, однак вважає, що розмір аліментів на одну дитину в розмірі 7000 гривень є явно завеликий, а якщо виходити з рівності батьків щодо утримання дитини, то така сума становить 14000 гривень.

Зазначає, що не займається підприємницькою діяльністю, періодично перебуває на заробітках у Чеській республіці, тому така сума є непосильною.

Якщо залишиться до сплати така ж сума аліментів, то виникне заборгованість та внаслідок цього йому можуть обмежити виїзд за межі України. В такому випадку взагалі не зможе утримувати ні сина, ні себе.

Позивачка правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що сторони 21 квітня 2009 року зареєстрували шлюб (а.с.4).

За час шлюбу в них народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4), батьком якого є відповідач ОСОБА_1

30 серпня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про визнання позову та його згоду сплачувати на сина ОСОБА_3 7000 гривень аліментів до досягнення ним 18 років (а.с. 31).

Позиція суду апеляційної інстанції

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши апелянта, який вимоги скарги підтримав, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини першої статті 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я якого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням.

При розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік»

розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить : з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, стягуючи з ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 7000 гривень не взяв до уваги матеріальне становище відповідача як платника аліментів, зокрема спроможність сплачувати визначений розмір аліментів відповідно до його заробітку.

Так, згідно довідки роботодавця про середній розмір доходів працівника за місяць, ОСОБА_4 працює муляром та отримує середній чистий місячний прибуток за останні два місяці: 13044 чеських крон (а.с. 8).

Вирішуючи спір суд першої інстанції взяв за основу не матеріальний стан відповідача, а його заяву про визнання позову, що не можна вважати обґрунтованим.

Визнання позову відповідачем не є безумовною підставою для його задоволення, ураховуючи, що вирішуючи спір по суті суд повинен дослідити матеріали справи, надати належну правову оцінку наявним у справі доказам та ухвалити судове рішення з урахуванням вимог законності та обґрунтованості, а не виходити виключно із факту визнання позову відповідачем.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції повинен був врахувати обставини, які входять до предмета доказування, інтереси дитини, інші обставини, зокрема відсутність у відповідача офіційного працевлаштування і постійного доходу, встановлений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також покладення обов`язку утримання дитини на обох батьків.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду у справі № 588/11/17 від 10 вересня 2018 року.

За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Системний аналіз норм права, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, повинен був врахувати обов`язок обох батьків утримувати дитину та інші обставини справи, зокрема матеріальний стан відповідача та його спроможність сплачувати визначений розмір аліментів.

Проте колегія суддів вважає, що доводи апелянта щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 2500 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не можуть вважатися обґрунтованими, адже син ОСОБА_3 є школярем, займається музикою, що передбачає суттєві витрати на професійне обладнання та участь у конкурсах, а тому колегія суддів вважає, що 4000 гривень аліментів, про які заявила позивач звертаючись до суду, та які з нього стягуватимуться, забезпечить потребу належного матеріального забезпечення сина ОСОБА_3 та не суперечитиме вимогам закону щодо гармонійного розвитку дитини.

З огляду на наведене, враховуючи матеріальний стан апелянта, що має істотне значення при визначенні розміру аліментів, обов`язку обох батьків утримувати дитину, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2019 року в частині визначення розміру аліментів змінити.

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 4000 гривень щомісячно на дитину, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови виготовлено 26 грудня 2019 року.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: Л.В. Василишин

М.Д. Горейко