Постанова

Іменем України

11 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 523/8003/16-ц

провадження № 61-22313св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н.О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України,

відповідач - ОСОБА_4,

треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_7 як представника ОСОБА_8 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року в складі судді Аліна С. С. та рішення апеляційного суду Одеської області від 30 травня 2017 року в складі колегії суддів Колеснікова Г. Я., Вадовської Л. М., Плавич Н. Д.,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_8 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою.

В обґрунтування позову МТСБУ посилалося на те, що 03 жовтня 2011 року з вини ОСОБА_8, який керував автомобілем марки «Mitsubishi Outlander» державний номерний знак НОМЕР_4 на перехресті проспекту Гагаріна та вулиці Сегедська в м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в результаті якої відбулося зіткнення з автомобілем марки «Ford Escort» державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_9 та транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій автомобіля марки «Ford Escort» ОСОБА_9 та його пасажири ОСОБА_6, ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості.

На дату ДТП ОСОБА_8 не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, шкоду, заподіяну потерпілим не відшкодував.

07 березня 2013 року МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілим особам: ОСОБА_6 у розмірі 47 306,78 грн та ОСОБА_5 у розмірі 32 998,88 грн.

Відповідно до підпункту 38.2.1. пункту 38.2. статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статті 1191 ЦК України, МТСБУ, сплативши страхове відшкодування, набуло право регресу до відповідача як особи, винної у ДТП, яка не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2016 року до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійні вимоги, залучено ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року позов МТСБУ задоволено. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь МТСБУ 80 305,66 грн страхового відшкодування, 1 378 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач виплатив страхове відшкодування потерпілим у ДТП особам, а тому має право вимоги в порядку регресу до винної у ДТП особи, цивільно-правова відповідальність якої не застрахована.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 30 травня 2017 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року змінено. Позов МТСБУ задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь МТСБУ 79 345,58 грн страхового відшкодування та 1 378 грн судового збору.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції погоджуючись із наданим позивачем розрахунком, до якого входить розмір тимчасової втрати непрацездатності ОСОБА_5 у розмірі 960,08 грн, не взяв до уваги, що вона є пенсіонером за віком, на час скоєння ДТП їй виповнився 81 рік та нею не надано доказів про те, що вона працевлаштована.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій 19 червня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_7 як представник ОСОБА_8 просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 30 травня 2017 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Суворовського районного суду м. Одеси.

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

02 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи касаційної скарги

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. МТСБУ звернулося до суду з цим позовом поза межами позовної давності. Рішення суду першої інстанції проголошено за першої неявки представника відповідача. Суд визнав неявку представника у зв'язку з хворобою неповажною, що суперечить статті 169 ЦПК України (в чинній на час розгляду справи судами редакції). Апеляційний суд дійшов помилкового висновку про можливість подання заяви про застосування позовної давності стороною відповідача протягом усього часу розгляду справи у суді першої інстанції.

Станом на час розгляду справи заперечень/відзивів на касаційну скаргу не надходило.

Фактичні обставини справи

Суди встановили, що 03 жовтня 2011 року на перехресті просп. Гагаріна та вул. Сегедська в м. Одесі сталася ДТП за участю автомобіля «Mitsubishi Outlander» державний номерний знак 17 АІ 5951 під керуванням ОСОБА_8 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9

В результаті ДТП ОСОБА_9 та його пасажири ОСОБА_6, ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2012 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 не була застрахована, шкоду, заподіяну потерпілим, він не відшкодував.

23 січня 2013 року потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 звернулися до МТСБУ із заявами про отримання страхового відшкодування

Відповідно до письмових довідок МТСБУ № 1 від 27 лютого 2013 року розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, який підлягає виплаті ОСОБА_6, становить 47 306,78 грн, що складається з: 44 077, 42 грн витрат на лікування, 3 229,36 грн розміру тимчасової втрати працездатності; ОСОБА_5 становить 32 998, 88 грн, з яких: 32 038,80 грн витрати на лікування, 960,08 грн розмір тимчасової втрати працездатності.

Згідно з платіжними дорученнями від 07 березня 2013 року № 1/19932 та № 1/19937 МТСБУ виплатило ОСОБА_6 47 306,78 грн, а ОСОБА_5 32 998,88 грн страхового відшкодування.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Зазначеним Законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди заподіяної потерпілій у ДТП особі, а саме: в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Розглядаючи спір по суті, суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували до спірних правовідносин норми статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статті 1191 ЦК України.

Доводи касаційної скарги про порушення судами прав відповідача у зв'язку з позбавленням його можливості подати заяву про застосування позовної давності, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 07 червня 2016 року дану справу призначено до судового розгляду на 04 липня 2016 року на 11 год. 30. хв.

22 липня 2016 року ОСОБА_8 ознайомився з матеріалами справи.

14 вересня 2016 року з матеріалами справи ознайомилася ОСОБА_7 як представник ОСОБА_8

Згідно з журналами судових засідань від 02 та 30 листопада 2016 року, 01 лютого 2017 року ОСОБА_7 як представник ОСОБА_8 приймала участь у розгляді справи.

14 лютого 2017 року представник відповідача звернулася із заявою про перенесення дати розгляду цієї справи з 14 лютого 2017 року у зв'язку з її хворобою. Визначаючи нову дату розгляду справи, просила врахувати її зайнятість 15, 16, 17, 21, 22, 27 лютого, 01, 07, 09, 21, 30 березня 2017 року.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 169 ЦПК України (в чинній на час розгляду справи редакції) суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними.

Оскільки представник відповідача не надала доказів в обґрунтування заяви про відкладення розгляду справи, суд визнав причину її неявки в судове засідання, призначене на 14 лютого 2017 року, неповажною та ухвалив рішення.

Належних і допустимих доказів на підтвердження неможливості відповідача чи його представника звернутися до суду першої інстанції із заявою про застосування позовної давності у період часу з 22 липня 2016 року по 14 лютого 2017 року не надано і матеріали справи не містять.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 як представника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 30 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат