ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9346/19 Справа № 206/6229/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Сухоруков А. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

за участю секретаря - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 04 вересня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2019 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 206/6229/15, виданий Самарським районним судом м. Дніпропетровська від 28.05.2019 року, про зобов`язання ОСОБА_1 від`єднати паркан від належної ОСОБА_2 стіни будинку літ. А-1 (приміщення 2-5 та 2-6) за адресою АДРЕСА_1 ; не чинити перешкод ОСОБА_2 в ремонті паркану № 6 та встановленні замість нього нового паркану між земельними ділянками, що перебувають у власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог заяви заявник посилається на те, що в провадженні судді Самарського районного суду Сухорукова А.О. перебувала цивільна справа № 206/6229/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ПАТ «Дніпрогаз», ПАТ «Дніпрообленерго» про усунення перешкод у здійсненні права власності на домоволодіння, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент Державної архітектурно - будівельної інспекції у Дніпропетровській області, Самарська районна у м. Дніпрі рада, про усунення перешкод у реалізації права власності шляхом знесення прибудови та ганку. 05 липня 2017 року суддею Сухоруковим А.О. ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 від`єднати від належної ОСОБА_2 стіни будинку літ. А-1 (приміщення 2-5 та 2-6) за адресою АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 в ремонті паркану №6 та встановленні замість нього нового паркану між земельними ділянками, що перебувають у власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 . 27 червня 2019 року нею була отримана постанова Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про відкриття виконавчого провадження. В даній постанові зазначено, що необхідно ОСОБА_1 від`єднати паркан від належної ОСОБА_2 стіни будинку літ. А-1 (приміщення 2-5 та 2-6) за адресою АДРЕСА_1 ; не чинити перешкод ОСОБА_2 в ремонті паркану № 6 та встановленні замість нього нового паркану між земельними ділянками, що перебувають у власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 . Зазначає, що рішення Самарського районного суду в резолютивній частині не містить конкретизації, а саме на яку відстань від належної їй стіни необхідно від`єднати паркан. Вона не чинить перешкод ОСОБА_2 щодо ремонту паркану № 6 який знаходиться між земельними ділянками, що перебувають у власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 . Та в цій частині рішення повністю виконано. 28 червня 2019 року вона написала заяву до державного виконавця та поставила до відома, що виконавчий лист №206/6229/15, виданий Самарським районним судом м. Дніпропетровська від 28.05.2019 року, є таким, що не підлягає виконанню з зазначених підстав. Жодних відповідей державний виконавець не надіслав. 09 серпня 2019 року вона отримала постанову про накладення штрафу, в даній постанові зазначено відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу. Вона зазначила всі поважні причини неможливості виконання в частині рішення суду і повідомила про це державного виконавця.

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 04 вересня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню- відмовлено.

Не погодившись із такою ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подачі відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , не скористались.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду - залишенню без змін, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2017 року, яке набрало законної сили 06 лютого 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 від`єднати паркан від належної ОСОБА_2 стіни будинку літ.А-1 (приміщення 2-5 та 2-6) за адресою АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 в ремонті паркану №6 та встановленні замість нього нового паркану між земельними ділянками, що перебувають у власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 . У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею витрати зі сплати судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Зазначене рішення суду залишено без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2018 року та постановою Верховного суду від 18 квітня 2019 року.

На виконання вищезазначеного рішення суду Самарським районним судом м. Дніпропетровська 28 травня 2019 року було видано виконавчий лист про зобов`язання ОСОБА_1 від`єднати паркан від належної ОСОБА_2 стіни будинку літ.А-1 (приміщення 2-5 та 2-6) за адресою АДРЕСА_1 ; зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 в ремонті паркану №6 та встановленні замість нього нового паркану між земельними ділянками, що перебувають у власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 .

11 червня 2019 року державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Гусєвим В.С. ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59324363 з виконання виконавчого листа № 206/6229/15 виданого 28.05.2019 року. Документ вступив в законну силу 06.02.2018. Самарським районним судом м. Дніпропетровська про зобов`язання ОСОБА_1 від`єднати паркан від належної ОСОБА_2 стіни будинку літ.А-1 (приміщення 2-5 та 2-6) за адресою АДРЕСА_1 ; зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 в ремонті паркану №6 та встановленні замість нього нового паркану між земельними ділянками, що перебувають у власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 .

28 червня 2019 року ОСОБА_1 подала до Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області заяву, в якій просить завершити та закрити виконавче провадження у зв`язку з неможливістю виконання рішення.

10 липня 2019 року державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Гусєвим В.С. ухвалено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 1700,00грн. та зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні її заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для цього відсутні, оскільки рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2017 року було оскаржено і набрало законної сили 06 лютого 2018 року, на виконання якого було видано виконавчий лист. Враховуючи викладене, виконавчий лист був виданий після набрання законної сили рішення суду, судом у передбаченому законом порядку, рішення суду добровільно не виконано.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що рішення Самарського районного суду в резолютивній частині не містить конкретизації, а саме на яку відстань від належної їй стіни необхідно від`єднати паркан; апелянт не чинить перешкод ОСОБА_2 щодо ремонту паркану № АДРЕСА_2 , який знаходиться між земельними ділянками, що перебувають у власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , та в цій частині рішення повністю виконано; всі поважні причини часткового виконання та в частині неможливості виконання рішення суду апелянт письмово поставила до відома державного виконавця.

Однак, з такими доводами апелянта колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Так, підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, визначені у частині 2 статті 432 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, словосполучення «або з інших причин» стосується словосполучення «якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням» та не надає розширеного тлумачення підстав, за наявності яких суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяють на дві групи: 1) матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання); 2) процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви, оскільки заявником не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог та не доведено наявності правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа № 206/6229/15, виданого Самарським районним судом м. Дніпропетровська 28.05.2019 року.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги доводи заявника ОСОБА_1 , оскільки виконавчий лист був виданий після набрання законної сили рішення суду, судом у передбаченому законом порядку, рішення суду добровільно не виконано.

Таким чином, висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають вимогам закону і підтверджуються матеріалами справи.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 04 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова