справа №619/4734/18
провадження №2/619/303/19
У Х В А Л А

15 лютого 2019 року Дергачівський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді Якименко Л.О.

за участю секретаря судового засідання Ломанової І.А.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, у якій він просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно належні ОСОБА_2 в розмірі, що відповідає розміру завданої шкоди ОСОБА_3, а саме 172 597,00 грн.; витребувати з Реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції в Харківській області витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме та рухоме майно про наявність зареєстрованого нерухомого та рухомого майна за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; уповноважити ОСОБА_4 одержати в Реєстраційній службі Дергачівського районного управління юстиції в Харківській області витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність зареєстрованого нерухомого та рухомого майна за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

В обґрунтування клопотання посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може суттєво ускладнити чи зовсім унеможливити виконання рішення.

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву, дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у загальному розмірі 172597,00 грн.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, заявником не надано до суду доказів на підтвердження перебування у власності відповідачів будь-якого рухомого або нерухомого майна, зокрема Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а також коштів на банківських рахунках.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно може зникнути, зменшитись, погіршитись або може бути відчуженим.

Пленум Верховного Суду України в п.4 Постанови №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснив судам, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналізуючи вищевикладене, враховуючи, що заявник не обґрунтував належним чином необхідність вжиття вказаного заходу забезпечення позову і не зазначив причини, що можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, не конкретизував майно, на яке слід накласти арешт, не надав доказів перебування певного майна у власності відповідачів, а також його вартості, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню в лише частині забезпечення позову шляхом витребування з Реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції в Харківській області витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме та рухоме майно про наявність зареєстрованого нерухомого та рухомого майна за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, прож: ІНФОРМАЦІЯ_3. Уповноважити ОСОБА_4 одержати в Реєстраційній службі Дергачівського районного управління юстиції в Харківській області витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність зареєстрованого нерухомого та рухомого майна за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, прож: ІНФОРМАЦІЯ_4. В іншій частині в задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Витребувати з Реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції в Харківській області витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме та рухоме майно про наявність зареєстрованого нерухомого та рухомого майна за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, прож: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Уповноважити ОСОБА_4 одержати в Реєстраційній службі Дергачівського районного управління юстиції в Харківській області витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність зареєстрованого нерухомого та рухомого майна за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, прож: ІНФОРМАЦІЯ_4.

В іншій частині у задоволенні заяви - відмовити.

Копію ухвали для виконання направити до відділу Державної реєстрації Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області (місцезнаходження: 62303, Харківська область, місто Дергачі, площа перемоги 5-а).

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Згідно ч.10 ст. 153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги у 15-ти денний строк, з дня її проголошення (п. 15, п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, прож: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, прож: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Суддя Л. О. Якименко