Справа № 148/631/19
Провадження №2-о/148/46/19
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

02 жовтня 2019 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Мрочко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просить встановити факт його захворювання при виконанні обов`язку військової служби у 2014 році в Донецькій області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Свої вимоги обґрунтувує тим, що, 17.03.2014 на підставі Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" він був призваний на військову службу по мобілізації та залучений до складу в/ч НОМЕР_1 (9-й окремий мотопіхотний батальйон Збройних Сил України), призваний на посаду старшого оператора 2 відділення 2 протитанкового взводу та отримав звання старшого сержанта.

В період з 06.09.2014 по 11.03.2015 він безпосередньо брав участь в боях за захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в зоні проведення бойових дій на сході України.

10.10.2014 під час виконання бойового завдання в Тельманівському районі Донецької області він не втримався на бронемашині та випав з висоти 1,5 метра на землю, в результаті чого його було евакуйовано та направлено на лікування. Не дивлячись на тривалий курс лікування, одужати повністю він не зміг.

Свідоцтвом про хворобу №94 та витягом з протоколу ВЛК №191 від 29.07.2015 було встановлено такі захворювання як післятравматичний (10.10.2014) обмежений остеохондроз поперекового відділу хребта, спондильозний спондилолістез L4 хребця другого ступеню з больовим синдромом з помірним порушенням функції. Стан після ламінектомії L3- L4- L5, декомпресії дурального мішку та корінців спинного мозку на рівні L3- L5, інструментації в L3- L4- L5 сегментах системою транспидикулярної фіксації на шести гвинтах з приводу стенозу форамінального та хребтового каналу, антеспондилолістезу L4 хребця другого ступеню з компресією дурального мішка та корінців спинного мозку, вираженого больового та корінцевого синдромів, стенозу та нестабільності хребтового каналу в поперековому відділі. Вертеброгенний попереково-крижовий радикуліт з переважним ураженням L5-S1 корінців правобічно з незначним порушенням функції. Порушення толерантності до глюкози - пов`язані із захистом Батьківщини.

В результаті захворювання його було виключено зі списків особового складу військової частини польова почта НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення за станом здоров`я та встановлена ІІІ група інвалідності, що дає йому право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни.

Таким чином, встановлені свідоцтвом про хворобу №94 та витягом з протоколу ВЛК №191 від 29.07.2015 захворювання були набуті ним саме в результаті збройної агресії Російської Федерації на Тельманівському напрямку Донецької області України.

Вважає, що внаслідок саме військової агресії Російської Федерації на території Донецької області було порушено його право на життя і здоров`я, передбачене ст.27 Конституції України та ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950.

Встановлення факту його захворювання при виконанні обов`язку військової служби у 2014 році у Донецькій області, яке сталося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України можливе лише в судовому порядку, оскільки діючим законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, що необхідно з метою набуття йому статусу жертви міжнародного збройного конфлікту як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07.1954, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією конвенцією, іншими нормами національного та міжнародного права.

В судове засідання заявник та його представник не з`явилися. Від представника заявника надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони заявника.

Заінтересована особа - представник Міністерства соціальної політики України в судове засідання не з`явився. Від представників надійшли клопотання, згідно яких вони просять розглянути справу у їх відсутність.

Заінтересована особа - представник Посольства Російської Федерації в Україні в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце судового розгляду згідно наявного рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, і відомостей про причину своєї неявки до суду та будь-яких заперечень проти задоволення заяви суду не надав.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних доказів, так як це не суперечить вимогам закону.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що згідно копії довідки, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 03.07.2017 №905 (а.с.26), ОСОБА_1 був призваний у в/ч НОМЕР_1 по мобілізації на військову службу у Збройні Сили України згідно Указу Президента "Про часткову мобілізацію" №303/2014 від 17.03.2014; звільнений за станом здоров`я 11.03.2015 п "б" ч.7 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", наказом командира в/ч п/п НОМЕР_1 №64 від 11.03.2015 (свідоцтво про хворобу №94 від 10.02.2015).

Згідно копії витягу із наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.09.2014 №114 (а.с.27), 06.09.2014 старшого сержанта ОСОБА_1 призначено старшим оператором 2 відділення 2 протитанкового взводу та зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення в/ч НОМЕР_1 з 07.09.2014.

Згідно копії витягу із наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.03.2015 №64 (а.с.55), 11.03.2015 старшого сержанта ОСОБА_1 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення в/ч п/п НОМЕР_1 та направлено для зарахування на військовий облік до Тульчинського районного військового комісаріату Вінницької області.

Відповідно до копії довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, виданої командиром 9 окремого мотопіхотного батальйону від 11.12.2014 №915 (а.с.54), старший сержант ОСОБА_1 дійсно в період з 06.09.2014 по теперішній час бере участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції.

Як встановлено з копії свідоцтва про хворобу №94, виданого 27.02.2015 госпітальною ВЛК хірургічного профілю Військово-медичним клінічним центром Центрального регіону (а.с.59), ОСОБА_1 перебував на обстеженні і лікуванні в ВМКЦ ЦР з 17.11.2014 по 16.12.2014, з 28.01.2015 по теперішній час. Історія хвороби №461. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: післятравматичний (10.10.2014) обмежений остеохондроз поперекового відділу хребта, спондильозний спондилолістез L4 хребця другого ступеню з больовим синдромом з помірним порушенням функції. Стан після ламінектомії L3- L4- L5, декомпресії дурального мішку та корінців спинного мозку на рівні L3- L5, інструментації в L3- L4- L5 сегментах системою транспидикулярної фіксації на шести гвинтах з приводу стенозу форамінального та хребтового каналу, антеспондилолістезу L4 хребця другого ступеню з компресією дурального мішка та корінців спинного мозку, вираженого больового та корінцевого синдромів, стенозу та нестабільності хребтового каналу в поперековому відділі. Вертеброгенний попереково-крижовий радикуліт з переважним ураженням L5-S1 корінців правобічно з незначним порушенням функції. Порушення толерантності до глюкози - пов`язані із захистом Батьківщини. Захворювання пов`язані з проходженням військової служби.

Згідно копії витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Центрального регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, протокол №191 від 29.07.2015 (а.с.61), захворювання колишнього військовослужбовця, старшого сержанта у відставці ОСОБА_1 , який приймав участь в бойових діях в зоні АТО, що підтверджені свідоцтвом про хворобу №94 , виданим 10.02.2015 ВЛК ВМКЦ ЦР, пов`язані із захистом Батьківщини.

Відповідно до копії посвідчення серія НОМЕР_2 від 26.06.2017 (а.с.62), ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів вйни - інвалідів війни, посвідчення дійсне до 01.07.2019.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту його захворювання при виконанні обов`язку військової служби у 2014 році в Донецькій області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Метою встановлення такого факту є набуття ним статусу жертви міжнародного збройного конфлікту, як особи, яка перебуває під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07.1954, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією конвенцією, іншими нормами національного та міжнародного права, оскільки іншого порядку встановлення такого юридичного факту законодавством України не передбачено.

У відповідності до ст.2 Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, ця Конвенція застосовується в усіх випадках оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. Конвенція також застосовується в усіх випадках часткової чи повної окупації території держави однієї з Високих Договірних Сторін, навіть якщо цій окупації не чиниться жодний збройний опір. Хоча одна з держав, які перебувають у конфлікті, може не бути учасницею цієї Конвенції, держави, які є її учасницями, залишаються зобов`язаними нею у своїх взаємовідносинах. Крім того, вони зобов`язані Конвенцією стосовно зазначеної держави, якщо остання приймає та застосовує її положення.

У відповідності до ст. 13 Конвенції, ця Конвенція застосовується до поранених і хворих, які належать, зокрема, до категорії особового складу збройних сил сторони конфлікту, а також членів ополчення або добровольчих загонів, які є частиною таких збройних сил.

Ст. 4 вказаної Конвенції також вказує, що нейтральні держави за аналогією застосовують положення цієї Конвенції щодо поранених і хворих, а також медичного та духовного персоналу збройних сил конфлікту, прийнятих або інтернованих на території їхніх держав, а також знайдених померлих.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У статті 55 Конституції України визначено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до статті третьої Загальної декларації прав людини ( прийнята і проголошена резолюцією 217 А ( III ) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року ) кожна людина має право на життя, на свободу і на особисту недоторканність. Статтею шостою Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтею восьмою Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Згідно ст.1 Закону України "Про оборону України", збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України.

Верховною Радою України з метою забезпечення додержання прав і свобод людини і громадянина, захисту інтересів держави, державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах окупації 15 квітня 2014 року прийнятий Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Цей Закон визначив статус частини території України, тимчасово окупованої Російською Федерацією внаслідок збройної агресії, встановив особливий правовий режим на цій території, визначив особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Також визначено дату початку тимчасової окупації - 20 лютого 2014 року.

З метою правової протидії агресору Верховною Радою України також прийнятий Закон України «Про санкції» від 14 серпня 2014 року, яким визначено механізм впровадження спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів щодо Російської Федерації.

За наслідками військової агресії Російської Федерації прийнято Постанову Верховної Ради України від 17.03.2015 № 254-VІІІ "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями", якою визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Відповідно до абз.2 Постанови Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» від 04.02.2015 №145-VІІІ, з 20.02.2014 проти України триває збройна агресія Російської Федерації та підтримуваних нею бойовиків-терористів, під час якої було анексовано Республіку Крим та місто Севастополь, які є частиною території незалежної та суверенної держави Україна, окуповано частину Донецької та Луганської областей України, загинуло тисячі громадян України, серед яких діти, поранено тисячі осіб, зруйновано інфраструктуру цілого регіону, сотні тисяч громадян вимушені були покинути свої домівки.

Крім того, постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 №129-VІІІ законодавчий орган України затвердив Звернення до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором.

Силові дії Російської Федерації, що тривають з 20.02.2014, є актами збройної агресії відповідно до пунктів «а», «b», «c», «;d» та «g» статті 3 Резолюції 3314 (ХХIХ) Генеральної Асамблеї ООН «Визначення агресії» від 14.12.1974.

Військові дії Російської Федерації на території України були визнані та засуджені рядом міжнародних інстанцій.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що факт збройної (військової) агресії Російської Федерації відносно України є загальновідомим, встановленим на законодавчому рівні законами та нормативно-правовими актами України, а тому, відповідно до приписів ч. 3 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягає.

Перебування заявника під час проходження ним військової служби на окупованій території Донецької області підтверджено матеріалами справи.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що внаслідок саме збройної агресії Російської Федерації на території Донецької області було порушено невід`ємне право на здоров`я заявника.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що захворювання заявника, що виникло при виконанні ним обов`язку військової служби у 2014 році в Донецькій області, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, а тому заява про встановлення даного факту підлягає задоволенню.

Аналізуючи положення вищеказаної Конвенції, суд вважає, що застосування її норм щодо конкретної особи може пов`язуватись із встановленням судом тих чи інших фактів, що мають юридичне значення, оскільки в ст. 4 вказаної Конвенції зазначено, що нейтральні держави за аналогією застосовують положення цієї Конвенції щодо поранених і хворих, а також медичного та духовного персоналу збройних сил конфлікту, прийнятих або інтернованих на території їхніх держав, а також знайдених померлих, а в ст. 9 Конвенції вказано, що положення цієї Конвенції не перешкоджають гуманітарній діяльності, яку може здійснювати Міжнародний комітет Червоного Хреста чи будь-яка інша безстороння гуманітарна організація для захисту поранених і хворих, а також медичного та духовного персоналу, і для надання їм допомоги, за згодою заінтересованих сторін конфлікту.

Отже, за викладених обставин, у суду є достатні підстави вважати, що у заявника є певні перепони для підтвердження факту його захворювання, що виникли при виконанні обов`язку військової служби у 2014 році в Донецькій області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Разом з тим, подані заявником для зразка копії постанов Верховного суду від 14.03.2018 справа 363/2981/16-ц (а.с.63-65), від 21.03.2018 справа №428/12368/16-ц (а.с.66-68), від 21.03.2018 справа №417/3852/17 (а.с.69-71), від 12.04.2018 справа №243/7029/17 (а.с.72-74), від 06.06.2018 справа № 428/13977/16-ц (а.с.75-77), від 21.08.2018 справа № 428/8076/16-ц (а.с.78-80), від 21.08.2018 справа № 752/6366/16-ц (а.с.81-83), від 12.09.2018 справа № 755/14659/16-ц (а.с.84-86) суд до уваги не бере, оскільки в даних постановах розглядається питання встановлення факту, що вимушене переселення з окупованих територій відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації, а в даному випадку розглядається питання про встановлення факту захворювання.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, судові витрати, понесені заявником, слід залишити за ним.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 13 Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях", п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, ст.ст. 4, 13, 81, 83, 263-265, 294, 315 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити юридичний факт захворювання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при виконанні обов`язку військової служби у 2014 році в Донецькій області, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Судові витрати залишити за заявником.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницого апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: