ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/1246/17 Номер провадження 22-ц/814/2432/19Головуючий у 1-й інстанції Афанасьєва Ю. О. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Панченка О.О., Пікуль В.П., при секретарі судового засідання: Ряднині І.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційними скаргамию ОСОБА_1 та публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11 липня 2019 року (ухвалене суддею Афанасьєвою Ю.О., повний текст рішення складено 19 липня 2019 року) у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року представник публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та просив стягнути з відповідача на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитною лінією на загальну суму 42305,02 грн., яка складається з простроченого тіла кредиту 31957,77 грн. та заборгованість за відсотками 10347,25 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 24.07.2013 року ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , шляхом акцептування Банком пропозиції Клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви №006-16592-240713.Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, відкривши відповідачу картковий рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті України - гривні та встановивши ліміт кредитної лінії в розмірі 32400,00 грн. Відповідач же скористався кредитною лінією, але станом на 06.06.2017 року не виконує належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Таким чином, станом на 06.06.2017 року за відповідачем по укладеному з ПАТ «Дельта Банк» договором №006-16592-240713 від 24.07.2013 року рахується заборгованість на загальну суму 42305,02 грн.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11 липня 2019 року позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (МФО 380236, ) суму заборгованості за кредитним договором від 24.07.2013 року у розмірі 27213 (двадцять сім тисяч двісті тринадцять) гривень 26 коп., а також судовий збір в сумі 1029 (одна тисяча двадцять дев`ять) грн. 28 коп.

З даним рішенням суду не погодилася ОСОБА_1 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій прохає рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11 липня 2019 року скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Банку відмовити.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим, та таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом неповно з`ясовано обставин, які мають значення для справи. Зокрема вказує, що у наданій Банком виписці відображені операції зі зняття готівки з карткового рахунку Відповідача у касах Позивача. Проте, дана виписка містить недостовірні відомості, оскільки у ній не вказані обов`язкові реквізити, незазначено посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення та відсутній особистий підпис або інші дані, що дають змогу однозначно ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. отже надана АТ «Дельта Банк» виписка по рахунку не відповідає вимогам до зведеного облікового документу, які встановлені ЗУ «Про бухгалтерський облік», а тому не може братися судом до уваги, як належний та допустимий доказ по справі. Крім того вказує, що судом неправомірно не затосовані до позивача наслідки пропуску строку позовної давності, оскількивідповідно до умов надання кредитних коштів, які викладені в заяві №006-16592-240713 від 24.07.2013 року сторони погодили, що строк ліміту лінії 364 (календарних) дні. Отже, право на позов у ПАТ «Дельта Банк» виникло 24.07.2014 р., а тому строк у межах якого позивач міг звернутися до суду з позовом щодо стягнення кредитної заборгованості скінчився 23.07.2017 року, а позов подано 31.07.2017 року. Тому вважає, що суд має відмовити в задоволенні позову АТ «Дельта Банк» в зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Окрім того, з рішенням суду не погодивсяПАТ «Дельта Банк» та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохав рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11 липня 2019 року скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги АТ «Дельта Банк» задовольнити у повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим, та таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом неповно з`ясовано обставин, які мають значення для справи. Зокрема вказує, що умовами вказаного Договору та Правил не визначено строк дії Договору, а тому суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про те, що строк дії договору встановлений в 364 дні, як строк ліміту кредитної лінії, що не є тотожними поняттями, та безпідставно відмовив АТ «Дельта Банк» у стягненні нарахованих відсотків. Вказує, що строк завершення дії карти, яка видавалася ОСОБА_1 встановлений до 31.03.2016 року. Також зазначає, що останній платіж ОСОБА_1 був здійснений 17.03.2015 року у розмірі 300 грн., на підтвердження чого АТ «Дельта Банк» надано виписку по особовим рахункам позичальника, що є первинним документом в розумінні Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України затвердженою постановою Правління НБУ №556 від 20.12.1998. Також на підтвердження зазначеного платежу було надано скриншот з програмного комплексу банку «АБС Б2» - заяви на переказ готівки №46833447 від 16.03.015 де відображений платіж від 16.03.2015, який надійшов на рахунок ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу та відображений в виписці на наступний день - 17.03.2015 у розмірі 300 грн. з призначенням платежу «Зарах. кошт. на карт. рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_1 зг. дог. №006-16592-240713 від 24.07.2013 без ПДВ».

Від представника АТ «Дельта Банк» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в якому спростовуючи доводи апеляційної скарги прохав апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Від представника ОСОБА_1. надійшов відзив на апеляційну скаргу АТ «Дельта Банк» в якому спростовуючи доводи апеляційної скарги прохав апеляційну скаргу АТ «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом,що 24.07.2013 року позивачем ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитну угоду відповідно до умов Заяви № 006-16592-240713 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (а.с.5, та оригінал заяви а.с. 167) Банк відкрив клієнту рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті гривні з використанням платіжної картки «Visa International та/або MasterCard Wordwide та/або ВОПС Дельта» (тарифний пакет «Кредитна картка №1 Еволюція Лояльна») з встановленням ліміту кредитної лінії 32 400,00 гривень та із строком дії договору 364 календарні дні.

Умови та характеристика тарифного пакету «Кредитна картка №1 Еволюція Лояльна» визначені у тарифах на обслуговування платіжних карток, а також правилами надання банківських послуг при здійсненні кредитування фізичних осіб.

Про те, що клієнт попередньо ознайомлений з Правилами та Тарифами банку, які є складовою та невід`ємною частиною цієї пропозиції, повністю згоден, їх зміст розуміє й положення яких зобов`язується виконувати зазначено у п.7.1. заяви-пропозиції.

Таким чином, шляхом підписання відповідачем заяви-пропозиції про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ПАТ «Дельта Банк» (частина перша статті 634 ЦК України) між сторонами укладено у письмовій формі кредитний договір.

На підставі зазначеного договору позичальник ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 32400 грн. на строк користування лімітом кредитної лінії 364 календарних дні.

Згідно з умовами укладеного договору відповідач зобов`язувався щомісяця у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітний місяць та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць, у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лініює та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та овердрафтом.

Позивач виконав зобов`язання перед відповідачем, надавши йому передбачену договором суму кредиту, яка знімалась ОСОБА_1 з виданої їй банком платіжної картки, починаючи з 26.07.2013 року (а.с. 38-49).

Однак, ОСОБА_1 не виконує належним чином грошового зобов`язання за договором, внаслідок чого порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Тому, станом на 06 червня 2017 року за відповідачем по укладеному з ПАТ «Дельта Банк» Договору від 24 липня 2013 року рахується заборгованість на загальну суму 42305,02 грн., яка складається із простроченого тіла кредиту 31957,77 грн. та заборгованість за відсотками 10347,25 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ «Дельта Банк», суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість по відсотками за користування кредитом від 23.07.2013 року в сумі 10347,25 грн. утворилась за період з березня 02.03.2015 року 30.10.2015 року. Однак, оскільки зі спливом строку кредитування (липень 2014 року) припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, то позивач не мав права нараховувати проценти за користування кредитними коштами за період з 02.03.2015 року по 30.10.2015 року, що є поза межами строку кредитування, тому суд дійшов до висновку, що такі вимоги задоволенню не підлягають.

Разом з тим, суд не погодився з конррозрахунком відповідача, щодо розрахунку простроченого тіла кредиту 31957,77 грн. (а.с.27), оскільки різниця між сумами платежів здійснених ОСОБА_1 та відображеними в графі №19 та сумами зарахованими за погашення тілу кредиту та відсотків, відображених в графак №6 та №9 в розмірі 4744,51 грн. нічим не обумовлена, позивачем не обгрунтована та не доведена. Тому прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за прострочене тіло кредиту в розмірі 27213,26 грн. (31957,77 грн. - 4744,51 грн.).

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилами ч. 1 ст. 627, 629 ЦК України згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином, між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , шляхом підписання заяви №006-16592-240713 від 24 липня 2013 року та тарифів на обслуговування платіжних карток Тарифного пакету «Кредитна картка №1 Еволяція Лояльна», було укладено в письмовій формі кредитний договір.

Факт укладення між сторонами кредитного договору доведений належними та допустимими доказами та не спостовано відповідачем.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до Заяви №006-16592-240713 від 24 липня 2013 року, Банк відкрив клієнту рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті гривні з використанням платіжної картки «Visa International та/або MasterCard Wordwide та/або ВОПС Дельта» (тарифний пакет «Кредитна картка № 1 Еволюція Лояльна») з встановленням ліміту кредитної лінії 32400,00 гривень на строк 364 календарні дні, тобто сторонами погоджено терімн повернення кредиту.

У відповідності до п. 2.5 Частини 3 Заяви, відповідач до підписання Пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановлення кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України.

Як вбачається із поданої представником позивача виписки по відкритому рахунку ОСОБА_1 за період з 24.07.2013 по 06 червня 2017 року, відповідачем останній платіж по погашенню тіла кредиту проведено 14.01.2015 року, а по поганенню процентів за використання кредитного ліміту здійснено 17.03.2015 року. Однак, здійснення вказаного платежу заперечувалось відповідачем, посилаючись на те, що таку суму вона не сплачувала. Разом з тим, з виписки по відкритому рахунку та розрахунку заборгованості, вбачається, що платежі за використання кредитного ліміту відповідачем були здійснені 16.12.2014 року на суму - 2000 грн. та 14.01.2015 року на суму - 2100 грн., проти чого відповідач заперечень не надавала.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Отже, строк дії ліміту кредитної лінії закінчився 23 липня 2014 року, відповідач протягом серпня 2014 року по березень 2015 року, визнаючи наявність боргу проводив погашення тіла кредиту та процентів за користуваня ним, вказаними діями відповідач перервав перебіг строку позовної давності, а тому саме з 14 січня та 17 березня 2015 року для ПАТ «Дельта Банк» розпочався перебіг строку позовної давсності.

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із вказаним позовом про захист свого порушеного права 17 серпня 2017 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності. За таких обставин, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності є необгрунтованими.

Вирішуючи позовні вимоги АТ «Дельта банк» в частині стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 10347,25 грн, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що оскільки строни визначили строк дії договору у 364 календарних дні, тобто по липень 2014 року, і інформація про перевипуск кредитної картки у матеріалах справи відсутня, тому позивач необґрунтовано нараховував ОСОБА_1 відсотки за користування кредитом, починаючи з серпня 2014 року, тобто після закінчення строку дії договору, оскільки права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення грошового зобов`язання.

Виходячи з наданого Банком розрахунку (а.с.4), заборгованість по відсотками за користування кредитом від 23.07.2013 року в сумі 10347,25 грн. утворилась за період з березня 02.03.2015 року 30.10.2015 року.

Однак, оскільки зі спливом строку кредитування (липень 2014 рку) припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, то позивач не мав права нараховувати проценти за користування кредитними коштами за період з 02.03.2015 року по 30.10.2015 року, що є поза межами строку кредитування, тому суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку вимоги, що вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Інші наведені в апеляційних скаргах доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди сторін з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 26 вересня 2019 року.

Головуючий суддя : __________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ О.О. Панченко _______________В.П. Пікуль