ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3400/19 Номер провадження 22-ц/814/2426/19Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Чумак О.В.
суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.
за участю секретаря Ткаченко Т.І.
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 14 червня 2019 року, постановлену суддею Яковенко Н.Л., у справі за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання наказу про звільнення незаконним, зобов`язання поновити на роботі на посаді стрільця команди ВОХОР, третя особа Управління державної казначейської служби України у м. Полтава.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14 червня 2019 року відмовлено у відкритті провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання наказу про звільнення незаконним, зобов`язання поновити на роботі на посаді стрільця команди ВОХОР.
Роз`яснено позивачу право на звернення до суду з адміністративним позовом з дотриманням правил підсудності.
З даною ухвалою місцевого суду не погодився позивач ОСОБА_1 , оскарживши її в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення місцевим судом норм процесуального права, прохає скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду, оскільки вважає, що справа має розглядатися в порядку цивільного судочинства, так як він не є військовослужбовцем, військову службу не здійснював, перебував лише у трудових відносинах з в/ч НОМЕР_1 , а займана ним посада/діяльність не підпадає під ознаки військової чи публічної служби.
У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до апеляційного суду 05.09.2019 р., відповідач в/ч НОМЕР_1 прохає залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу місцевого суду без змін, оскільки вона відповідає нормам процесуального права.
Третя особа УДКСУ у м. Полтава в судове засідання представника не направило, про день, час і місце розгляду справи повідомлено належним чином. Його неявка не перешкоджає розгляду справи, що відповідає ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що у червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання наказу про звільнення незаконним, зобов`язання поновити на роботі на посаді стрільця команди ВОХОР.
Як вказувалося вище, ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14 червня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 .
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що спір між сторонами виник з приводу звільнення позивача з військової служби, яка є публічною, тому відноситься до юрисдикції адміністративного суду. У зв`язку з чим відмовив у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 статті 186 ЦПК України, роз`яснивши позивачу право звернення до відповідного адміністративного суду з дотриманням вимог щодо підсудності.

Колегія суддів не погоджується з висновками місцевого суду, з огляду на таке.

Як передбачено ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 17 частини першої ст. 4 КАС України встановлено, що публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як роз`яснено в п. 3 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 року, яка є чинною, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК України (в редакції чинній до 03.10.2017 р.), у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв`язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про Збройні Сили України», особовий склад Збройних Сил України складається з військовослужбовців і працівників Збройних Сил України.

Трудові відносини працівників Збройних Сил України регулюються законодавством про працю.

За змістом ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Видами військової служби є: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Статтею 4 вказаного Закону визначено, що Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», граничний вік перебування на військовій службі встановлюється: для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - до 45 років; для військовослужбовців молодшого офіцерського складу - до 45 років; для військовослужбовців старшого офіцерського складу: майорів (капітанів 3 рангу), підполковників (капітанів 2 рангу) - до 50 років; полковників (капітанів 1 рангу) - до 55 років; для військовослужбовців вищого офіцерського складу - до 60 років; для військовозобов`язаних та резервістів, які призиваються на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду, - до досягнення граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві.

Порядок звільнення з військової служби встановлено ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно з п. п. 1, І.4, ІІ.1 Положення «Про воєнізовану охорону об`єктів Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту», затвердженого Наказом Міністерства Оборони України 25.10.2016 р. № 560, цим Положенням визначаються засади організації, керівництва та комплектування підрозділів воєнізованої охорони Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - ВОХОР), основні обов`язки начальницького складу ВОХОР.

Особовий склад підрозділів ВОХОР становлять працівники Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, на яких поширюється законодавство України про працю та державне соціальне страхування.

Приймання громадян до складу підрозділів ВОХОР здійснюється згідно із законодавством про працю та оформляється наказом командира військової частини.

Для охорони та оборони об`єктів створюються такі підрозділи ВОХОР: загін (штатна чисельність від 75 осіб і більше); команда (штатна чисельність від 15 до 74 осіб); група (штатна чисельність до 15 осіб).

Загони, команди і групи ВОХОР входять до складу військових частин та іменуються за умовним найменуванням військової частини, наприклад загін, команда, группа ВОХОР військової частини НОМЕР_2 .

Особовий склад ВОХОР залежно від посад, які він обіймає, поділяється на старший, середній, молодший начальницький та рядовий склад.

До рядового складу належить: стрілець.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 , копія якої додана до апеляційної скарги, позивач 23.01.2019 р. був прийнятий стрільцем у команду воєнізованої охорони Військової частини НОМЕР_1 (наказ № 14 від 22.01.2019 р.) та звільнений 21.05.2019 р. (наказ № 97) у зв`язку з прогулом на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с. 20).

В суді апеляційної інстанції позивач пояснив, що працював у Військовій частині НОМЕР_1 на підставі трудового договору, а посада стрільця ВОХОР, з якої він був звільнений згідно Кодексу законів про працю України, не підпадає під ознаки військової чи публічної служби в розумінні КАС України. Присягу військовослужбовця він ніколи не складав, військову службу не проходив, працівником Збройних Сил України не був.

Зазначені обставини також підтверджені представником відповідача.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання наказу про звільнення незаконним, зобов`язання поновити на роботі на посаді стрільця команди ВОХОР, третя особа УДКСУ у м. Полтаві, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а висновки суду першої інстанції про те, що позов повинен розглядатися за правилами адміністративного судочинства, є помилковими та не відповідають наведеним правовим нормам та встановленим по справі обставинам.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, ухвала Київського районного суду м. Полтави від 14 червня 2019 року скасуванню, а матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання наказу про звільнення незаконним, зобов`язання поновити на роботі на посаді стрільця команди ВОХОР, третя особа Управління державної казначейської служби України у м. Полтава направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. п. 1- 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 14 червня 2019 року скасувати.
Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання наказу про звільнення незаконним, зобов`язання поновити на роботі на посаді стрільця команди ВОХОР, третя особа Управління державної казначейської служби України у м. Полтава направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук