Справа № 462/5836/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/811/1035/18 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Жукровської Х.І.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 26 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Львівської міської ради, Управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради про визнання незаконним рішення та визнання права на приватизацію землі,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання незаконним п.п.1.1.8 ухвали Львівської міської ради №2683 від 21.05.2009 року «Про затвердження переліку земельних ділянок, призначених для продажу у власність або права оренди на аукціонах», яким до цього переліку включено земельну ділянку площею 0,0793 га по АДРЕСА_1, та визнання за ним права на приватизацію земельної ділянки, яка знаходиться у його постійному користуванні, для ведення садівництва - 0,12 га та для будівництва індивідуального гаражу - 0,01 га за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він став власником 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.2005 року, укладеного з ОСОБА_4 (продавцем), іншим співвласником будинку був ОСОБА_5

Вказане будинковолодіння знаходилось на земельній ділянці площею 0,23 га, яка була надана в безстрокове користування для обслуговування будинку та господарських споруд, частина якої використовувалась під городництво та сад.

Згідно Державного акту на право власності на землю від 23.04.2008 року, він та інший співвласник ОСОБА_5 в процесі безоплатної приватизації землі набули у власність земельну ділянку площею 0,1 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, однак, позивач вважає, що має право на безоплатну приватизацію іншої частини земельної ділянки, площею 0,13 га, якою постійно користувався, а саме: 0,12 га - для ведення садівництва, а 0,01 га - для будівництва гаражу.

Зазначає, що оспорюваним пунктом ухвали Львівська міська рада прийняла рішення про продаж земельної ділянки площею 0,0793 га на АДРЕСА_1 на аукціоні, без її вилучення з його користування, чим позбавлено його права на безоплатну приватизацію землі, яка знаходилась у його постійному користуванні та у постійному користування попередніх власників будинку - родини ОСОБА_5.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 26.04.2018 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_3, просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не дав належної правової оцінки доказам, які він подав на підтвердження законності права користування спірною земельною ділянкою, та не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин. Вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи та спростовуються наданими ним доказами.

В судове засідання апеляційного суду сторона відповідачів не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи відповідачі були належним чином повідомлені, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення їм судових повісток (а.с.168,169), клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому справу розглянуто відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Статтею 12 Земельного кодексу (далі-ЗК) України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб та надання їх у користування відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян, на підставі рішення органу місцевого самоврядування з дотриманням порядку, встановленого статтею 118 ЗК України.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність може бути оскаржена до суду.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.2005 року, укладеного з ОСОБА_4 на 1/2 частину будинку, з урахуванням поділу будинку між ним та ОСОБА_4 з визначенням часток співвласників, 13/20 та 7/20, відповідно, та оформленням права власності на них на підставі свідоцтва про право власності від 06.06.2011 року, виданого Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, та на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 26.05.2017 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Рудою Л.Я. після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.17, 66, 122, 123,124).

Згідно Державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_1 від 23.04.2008 року, ОСОБА_3 та інший співвласник будинку ОСОБА_5 (чоловік ОСОБА_4.) в процесі безоплатної приватизації землі набули у власність земельну ділянку площею 0,1 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1.

1/2 частину вказаної земельної ділянки позивач ОСОБА_3 успадкував після смерті ОСОБА_4, яка була спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_5, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 26.05.2017 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Рудою Л.Я. (а.с.65).

Ні попередні власники будинку, ні позивач ОСОБА_3 не оформили у встановленому законом порядку право користування іншою частиною земельної ділянки, яка первинно була закріплена за вказаним будинком, а тому підстав для висновку про порушення права позивача оспорюваною ухвалою, п.п.1.1.8 якої Львівська міська рада, як уповноважений власник, розпорядилась землями комунальної власності, передавши їх на продаж з аукціону, немає, оскільки право фактичного користування законом не охороняється.

Той факт, що земельна ділянка площею 0,2400 га перебувала у фактичному користуванні родини ОСОБА_5, підтверджується й довідкою Львівського міського управління земельних ресурсів від 26.04.2007 року (а.с.99).

Враховуючи викладене й те, що питання щодо передачі позивачу безоплатно у власність земельної ділянки для садівництва та будівництва індивідуального гаража в межах установлених законом норм міською радою у встановленому порядку не вирішувалось, тому підстав для висновку про порушення відповідачем права позивача на приватизацію землі немає.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду по суті вирішення спору, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 26 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 15 лютого 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.