РІШЕННЯ

іменем України

27 грудня 2019 рокуСправа №451/506/19
Провадження № 2/451/678/19

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Загайської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/506/19 за позовом ОСОБА_1 до Лопатинської селищної об`єднаної територіальної громади про встановлення юридичного факту та визнання права власності у порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

04 квітня 2019 року ОСОБА_1 , звернулася до суду із позовом до Лопатинської селищної об`єднаної територіальної громади про встановлення юридичного факту та визнання права власності у порядку спадкування.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Лопатин Радехівського району помер батько позивача ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим 01.08.2003 року Лопатинською селищною радою Радехівського району. Згідно даних довідок Лопатинської селищної ради Радехівського району №1596 від 21.12.2018 року та №281 від 15.02.2019 року, на день смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з ним в одному будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 була зареєстрована та проживала його дружина ОСОБА_3 та проживала без реєстрації дочка померлого ОСОБА_1 і від імені померлого виконавчим комітетом цієї ради заповіт не посвідчувався. У склад спадкового майна увійшло право власності на земельні ділянки загальною площею 1,9683 га, що складаються з двох земельних ділянок площами 1,5633 га та 0,4051 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Лопатинської селищної ради Радехівського району та на які виданий Державний акт на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №034760. Так як, після смерті ОСОБА_2 залишилася спадкова маса, а заповіт від імені померлого не посвідчувався, має місце спадкування майна померлого за законом і спадкоємцем першої черги є позивач у справі. Позивач зазначає, що у органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини вона не зверталася, оскільки вважала, що спадкові права після смерті батька ОСОБА_2 вона набула автоматично шляхом фактичного проживання із ним. Таким чином пропустила визначений законодавцем строк для прийняття спадщини. Позивач стверджує, що інших претендентів на майно померлого, окрім як вона, немає. Просить встановити факт, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на земельну ділянку загальною площею 1,9683 га, яка складається з двох земельних ділянок площами 1,5633 га та 0,4051 га, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області і належали ОСОБА_2 відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №034760, виданого 17.07.2000 року, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просив ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі та здійснювати розгляд справи у її відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.69).

Представник відповідача Лопатинської селищної об`єднаної територіальної громади Львівської області, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повній мірі, клопотав про розгляд справи за його відсутності (а.с.35,57).

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого 01.08.2003 року Лопатинською селищною радою Радехівського району Львівської області (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2 , виданого 10 травня 2017 року виконавчим комітетом Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області (а.с.14).

Родинні відносини, підтверджуються свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_3 видане 23.04.1981 року Лопатинською селищною радою, де ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , в графі батьки значаться - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.10,11).

Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_4 , виданим Лопатинською селищною радою Радехівського району Львівської області 06.10.2001 р., ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з ОСОБА_1 , та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_1 » (а.с.12).

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №034760, виданого 17.07.2000 року головою Радехівської районної ради народних депутатів на підставі рішення ХІІ сесії ІІІ дем.скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 23.06.2000 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10341, вбачається, що земельна ділянка, площею 1,9683 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області, належала ОСОБА_2 (а.с.15-зворот).

З довідки №1596 від 21.12.2018 року, виданої виконкомом Лопатинської селищної ради вбачається, що на день смерті померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з ним в одному будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 а проживала без реєстрації його дочка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; була зареєстрована та проживала дружина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Вищевказане підтверджується також даними з будинкової книги. Від імені померлого виконавчим комітетом Лопатинської селищної ради заповіт не посвідчувався (а.с.16-22).

Окрім цього, факт, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не довірити показам яких в суду підстав немає (а.с.63).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР).

Перешкодою в реалізації позивачем її законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлена у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті ОСОБА_2 .

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,200, 206, 258-259,263-265, 315 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на земельну ділянку загальною площею 1,9683 га, яка складається з двох земельних ділянок площами 1,5633 га та 0,4051 га, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області і належали ОСОБА_2 відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №034760, виданого 17.07.2000 року, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з Лопатинської селищної об`єднаної територіальної громади Львівської області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , жительки с. Холоднівка, Пустомитівського району Львівської області, судовий збір в розмірі 1536 ( одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті 27 грудня 2019 року.