КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/9824/17 Головуючий у суді першої інстанції: Виниченко Л.М.
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/594/2019 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

Секретаря судового засідання Маличівській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Десята Київська державна нотаріальна контора в особі Головного територіального управління юстиції у місті Києві про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання спадкоємцем четвертої черги, зміни черговості одержання права на спадкування за законом.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и в:

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа Десята Київська державна нотаріальна контора в особі Головного територіального управління юстиції у місті Києві про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання спадкоємцем четвертої черги, зміни черговості одержання права на спадкування за законом, обґрунтовуючи свої доводи тим, що з 2009 року вона разом з ОСОБА_5 проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання вони вели спільне господарство, купували продукти харчування, ліки, сплачували комунальні послуги, робили ремонт. ОСОБА_5 не працював, зловживав алкогольними напоями, жив на її зарплату, пенсію та кошти від оренди квартири, що належала йому на праві власності. ОСОБА_6 піклувалась про нього, надавала матеріальну допомогу, здійснювала догляд під час лікування. Мешкали в квартирі АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_5 на праві приватної власності, за вказаною адресою вона зареєстрована по даний час. ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер ОСОБА_5, який за життя не розпорядився своїм майном. Внаслідок смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, за прийняттям якої звернулася єдина донька спадкодавця - ОСОБА_4 (відповідач у справі). 09 червня 2017 року вона також звернулась до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Після смерті ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 були забрані документи про смерть, правовстановлюючі документи на майно, змінені замки в квартирі, у зв'язку з чим вона не має можливості проживати за вказаною адресою її реєстрації. Зазначила, що метою встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрацію шлюбу є її намір прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 відповідно до статті 1264 ЦК України.

У зв'язку з наведеним позивач просила суд встановити факт проживання однією сім'єю понад п'ять років з ОСОБА_5, померлим ІНФОРМАЦІЯ_6, визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом після його смерті та визнати її такою, що має право на спадкування за законом разом із спадкоємцями першої черги і отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Десята Київська державна нотаріальна контора в особі Головного територіального управління юстиції у місті Києві про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання спадкоємцем четвертої черги, зміни черговості одержання права на спадкування за законом відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким задовольнити її позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю з цивільним чоловіком ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу понад 5 років, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом після його смерті, зміни черговості одержання права на спадкування та визнання за нею право на спадкування за законом разом із спадкоємцем першої черги і отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції неправильно встановленні обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті наданих доказів позивачем, неправильного їх дослідження та оцінки. Вказала, що на підтвердження факту проживання однією сім'єю з померлим ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу з березня 2009 року по березень 2017 року вона надала докази спільного проживання, спільного побуту, наявність взаємних прав та обов'язків, яким суд не надав належної правової оцінки, а саме фотокартки, документи щодо придбання побутової техніки і їх оплата з платіжної картки позивача, копії медичної документації на ім'я ОСОБА_5 під час знаходження його на лікуванні в медичних закладах м. Києва, перебування у безпорадному стані після проведених йому операцій і потребування сторонньої допомоги, яку вона йому забезпечувала, чеки на придбання ліків, документи на оформлення субсидії, чеки про сплату за комунальні послуги за квартири по АДРЕСА_4 та АДРЕСА_1 реєстрації з січня 2013 року в квартирі по АДРЕСА_1, куди її не пускають проживати відповідач та її родичі. Факт проживання з ОСОБА_5 однією сім'єю підтвердили і свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_23., покази яких зазначені в рішенні суду, але їм не надана правильна оцінка судом. Разом з тим, врахувавши покази свідків зі сторони відповідача, суд першої інстанції не надав їм об'єктивної оцінки та не врахував, що ці покази не можуть бути єдиною підставою для відмови в задоволенні позову про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Оцінюючи всі зазначені докази в їх сукупності, вважає, що факт спільного проживання однією сім'єю з веденням спільного побуту нею доведений, надані суду докази сімейно-побутових стосунків

між нею та ОСОБА_5, веденням спільного господарства, єдиного бюджету, придбання за спільні кошти майна, ліків та інші обставин характеризують їх усталені відносини, що притаманні подружжю.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_9 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3 та залишити без змін рішення суду першої інстанції, посилаючись на те, що позивачем не доведено ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_10 підтвердив доводи апеляційної скарги. Відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_9 - заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін. Третя особа - Десята Київська державна нотаріальна контора в особі Головного територіального управління юстиції у місті Києві в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи судом повідомлена у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть ( а.с. 10, 196 зворот том 1). З довідки про причину смерті ОСОБА_5 від 17 березня 2017 року вбачається, що причиною смерті стала механічна асфіксія в результаті перекриття дихальних шляхів стороннім тілом ( а.с. 197 том 1).

Згідно інформації Реєстру територіальної громади м. Києва ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 та знятий з реєстрації у зв'язку зі смертю 24 березня 2017 року (а.с. 60 том 1).

Відповідач ОСОБА_4 є донькою померлого ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження ( а.с. 197 зворот том 1).

Внаслідок смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина. За прийняттям спадщини 24 березня 2017 року звернулась донька спадкодавця ОСОБА_4 ( а.с. 196 том 1).

Десятою Київською державною нотаріальною конторою 24 березня 2017 року заведено спадкову справу №320/2017 (а.с. 195-216 том 1).

До складу спадщини, зокрема входять дві квартири АДРЕСА_1, що належала спадкодавцю на праві приватної власності у порядку приватизації (а.с. 67 том 1) та квартира АДРЕСА_4, успадкована ОСОБА_5 після смерті матері.

За життя ОСОБА_5 заповіту не склав, що підтверджується витребуваною інформацією згідно довідок зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (заповіти/спадкові договори) ( а.с. 199 зворот, 200 зворот том 1).

09 червня 2017 року до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець четвертої черги, звернулася ОСОБА_3 ( а.с. 203 том 1).

Постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори від 09 червня 2017 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_5 з тих підстав, що факт проживання спадкоємців однією сім'єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Таке рішення в матеріалах спадкової справи відсутнє. (а.с. 209 том 1).

Звертаючись в суд з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 понад п'ять років до часу відкриття спадщини, позивач ОСОБА_3 вказувала, що з 2009 року вона та ОСОБА_5 проживали разом як сім'я, були пов'язані спільним побутом та вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки. На підтвердження своїх вимог надала письмові докази та посилалась на свідчення свідків.

У відповідності до вимог статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю.

Досліджуючи вимоги та заперечення сторін, надаючи оцінку зібраним у справі доказам, судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Як пояснила в суді першої інстанції позивач, що вона з січня 2009 року проживала з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_5 на праві приватної власності, за вказаною адресою вона зареєстрована по даний час. ОСОБА_6 утримувала ОСОБА_5, все купувала. У 2010 році купила холодильник, газову плиту, люстру, зробила ремонт в коридорі та на кухні, за її заявою у 2016 році поставили лічильники. У 2009 році, у 2012 році вона забирала ОСОБА_5 з лікарні, також зі своїх коштів, які відкладала на санаторій, оплачувала операцію коли ОСОБА_5 знаходився в лікарні з 29 липня 2014 року, сплачувала за гараж. З ОСОБА_5 відмічали свята та ювілеї, їздили в Жовті води. ОСОБА_5 дуже зловживав спиртним, тому вона просила у родичів згоди на його лікування. Після смерті матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, вони в травні 2011 року переїхали жити на АДРЕСА_4, а квартиру на АДРЕСА_1 ОСОБА_5 здавав в оренду. ОСОБА_6 сплачувала свої гроші на оформлення спадщини після смерті матері ОСОБА_5. Зазначила, що вона з ОСОБА_5 жила однією сім'єю, як чоловік та дружина, мали спільний бюджет, спільне господарство, готувала їсти. З 2009 року ОСОБА_5 не працював, за виключенням 2-2,5 місяців. ОСОБА_6 отримувала пенсію як інвалід 2 групи, офіційно працювала з 2006 року до серпня 2011 року, в подальшому працювала неофіційно барменом та на базарі. Отримувану пенсію вона заощаджувала і не витрачала, в сімейний бюджет кошти йшли із заробітної плати. Підтвердила, що ОСОБА_5 знаходився дома та пив спиртне, пропивав отримані за оренду квартиру гроші. Коли вона хотіла піти, то ОСОБА_5 просив не залишати його. ОСОБА_5 неодноразово пропонував їй одружитися, проте вона не хотіла укладати шлюб.

Відповідач ОСОБА_4, заперечуючи проти позовних вимог, пояснила, що ОСОБА_5 є її батько, після розлучення з матір'ю дуже пив, мав багато жінок. Позивач з її батьком однією сім'єю не жили, ОСОБА_3 проживала в квартирі батька на правах орендаря, вони мешкали в окремих кімнатах. Батько ніколи не хотів розписуватись з ОСОБА_3. Позивач курила, пила спиртне, в квартирі все було брудне. За життя від батька чула, що він хоче виписати ОСОБА_3 та вигнати з квартири. Додатково зазначила, що на момент смерті батька ОСОБА_3 настільки була п'яна, що не чула, як її батько помирав. Похованням батька займалась її родина, позивач ОСОБА_3 участі не приймала.

Заслухані судом першої інстанції свідки засвідчили таке.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 свідчила про те, що позивачем ОСОБА_3 вона познайомилась у 2008 році, багато разів зустрічала ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в магазинах, на базарі, в парку, на зупинці, вони завжди були разом та разом робили покупки, часто ОСОБА_5 зустрічав з роботи ОСОБА_3. ОСОБА_3 доглядала за ОСОБА_5, він був доглянутий. Позивач купувала продукти, холодильник, телевізор, СВЧ, жила ОСОБА_3 з ОСОБА_5 разом однією сім'єю, гроші у них були спільні. Позивач доглядала за ОСОБА_5 коли він у 2014 році зламав ногу, коли декілька разів лежав у лікарні, то купувала ліки. Разів шість-вісім вона була у них в гостях спочатку у 2008-2009 роках в квартирі по АДРЕСА_1, останній час була в квартирі по АДРЕСА_4 за користування гаражем протягом 2008-2014 р.р. вносили ОСОБА_5 та ОСОБА_3 разом. Жили ОСОБА_3 з ОСОБА_5 у цивільному шлюбі, відносини між ними були добрими. ОСОБА_5 говорив, що ОСОБА_3 хороша хазяйка та жінка, йому подобається, вдячний їй, що вона до нього так відноситься. Знає, що позивач проживала в АДРЕСА_1 до та після смерті ОСОБА_5, а коли її не стали туди впускати, то перейшла жити в квартиру по АДРЕСА_4 Востаннє вона була в квартирі по АДРЕСА_1 08 березня 2016 року. Позивача п'яну вона ніколи не бачила. ОСОБА_5 майже не працював, жив за рахунок позивача, бачила, що у кафе ОСОБА_5 просив гроші у позивача.

Свідок ОСОБА_8 засвідчила, що десь з 2007 року вона дружить з позивачем, з нею разом робили на базарі. ОСОБА_3 познайомилась з ОСОБА_5, розписуватись з ним не хотіла, можливо через те, що ОСОБА_5 зловживав спиртним. У них був спільний бюджет, позивач заощаджувала гроші, купувала холодильник, телевізор, люстру, коли за оренду квартири гроші забирав ОСОБА_5, то всі пропивав, закладав у ломбард золото, тому позивач орендарів просила, щоб гроші віддавали їй. Побут позивач та ОСОБА_5 мали спільний, це була одна сім'я. ОСОБА_5 був доглянутий, їсти готувала ОСОБА_3, остання піклувалась за ОСОБА_5, викликала швидку допомогу близько п'ять років тому, постійно провідувала у лікарні. Позивач говорила, що обіцяла матері ОСОБА_5, що його не залишить, бо він пропаде, так як багато зловживав спиртним. В гостях у позивача в квартирі по АДРЕСА_1 вона була один раз. Жили ОСОБА_3 і ОСОБА_5 в квартирі по АДРЕСА_4 туди позивач купила холодильник, телевізор, люстру, одяг ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_15 засвідчила, що з позивачем разом працювала в кафе. ОСОБА_5 був цивільним чоловіком ОСОБА_3, проживали останні разом в квартирі по АДРЕСА_1 а після смерті матері ОСОБА_5 переїхали жити в квартиру по АДРЕСА_4 Позивач переживала за ОСОБА_5, опікувалась ним, годувала, прала, прибирала, коли ОСОБА_5 тривало зловживав спиртними напоями, то закривала його в квартирі. ОСОБА_5 в безпорадному стані вона не бачила. ОСОБА_3 спиртним не зловживала. При ній десь у 2012-2013 році ОСОБА_5 пропонував ОСОБА_3 зареєструвати шлюб, на що позивач відмовила, так як потрібно було переоформляти документи. Знає, що на квартиру по АДРЕСА_1 позивач оформлювала субсидію. ОСОБА_3 оплачувала протезування зубів ОСОБА_5, коли його побили. ОСОБА_5 вона зустрічала на вулиці 1-2 рази на місяць, у п'яному стані його не бачила. До позивача вона інколи заходила у квартиру по АДРЕСА_4 в гості із зими 2011 року, востаннє там була в лютому 2017 року. Відносини між позивачем та ОСОБА_5 були нормальні.

Свідок ОСОБА_16 засвідчила, що померлий ОСОБА_5 є її двоюрідним братом. Позивач та ОСОБА_5 зустрічались десь з 2009-2010 року, обоє зловживали спиртним, тому ці зустрічі користі не приносили. Мати ОСОБА_5 і всі родичі просили позивача ОСОБА_3 піти та залишити ОСОБА_5, бо через ОСОБА_3 ОСОБА_5 більше пив. З ОСОБА_3 була домовленість, щоб вона жила в квартирі на АДРЕСА_4 в одній з кімнат, а у іншій ОСОБА_5, за що позивач сплачуватиме житлово-комунальні послуги за всю квартиру. ОСОБА_5 повідомив, що зареєстрував ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 на її прохання для отримання пенсії по інвалідності та для працевлаштування у місті Києві. Казав йому, що жодних близьких відносин з позивачем він не має. В січні 2017 року ОСОБА_5 їй подзвонив з проханням виписати позивача з квартири по АДРЕСА_1 хотів там здавати квартиру, говорив, що ОСОБА_3 жодного дня там не жила. У день смерті ОСОБА_5 ОСОБА_3 була п'яна та не трималась на ногах. До останнього дня ОСОБА_5 був здоровою людиною, позивач ніякої матеріальної допомоги йому не надавала і не утримувала. На всі родинні події ОСОБА_3 ніхто ніколи не запрошував, її як дружину ОСОБА_5 не визнавали і ОСОБА_5 теж. ОСОБА_5 сварився, що надав можливість позивачу пожити, а та ще приводила жити час від часу своїх дітей, онука. ДохідОСОБА_5 мав від оренди квартири по АДРЕСА_1 за рахунок цих доходів жив, а ОСОБА_3 платила за квартиру. Жили вони в різних кімнатах, однією сім'єю не мешкали. З ОСОБА_5 вона зустрічалась, спілкувалась по телефону, приїздила до нього додому. Про те, що позивач жила в квартирі по АДРЕСА_1 їй не відомо. Ремонт в квартирі по АДРЕСА_4 робила тітка ОСОБА_25 за свої кошти, там був холодильник, телевізор та все необхідне. ОСОБА_3 після березня 2011 року, коли померла тітка ОСОБА_25, стала жити в квартирі по АДРЕСА_4 бо, як пояснював ОСОБА_5, треба було сплачувати за житло. ОСОБА_6 приїжджала з сестрою до ОСОБА_6, бачила, що ОСОБА_3 жила в окремій кімнаті, ОСОБА_6 у більшій кімнаті, там був безлад, постільна білизна забруднена. У ОСОБА_6 також були відносини з жінками ОСОБА_16 і ОСОБА_24, з якими він з'являвся до родичів у гості. ОСОБА_6 возили на лікування від алкозалежності, харчувався ОСОБА_6 сам. У ОСОБА_6 був кредит, заборгованість по якому сплатила його дочка (відповідач у справі).

Свідок ОСОБА_19 засвідчив, що відповідач є донькою його двоюрідного брата. ОСОБА_5 з 35 років став випивати спиртне. Після розірвання шлюбу ОСОБА_6 з дружиною ОСОБА_20, ОСОБА_6 проживав з жінкою ОСОБА_24, потім з ОСОБА_16, в подальшому постійно жив вдвох зі своєю матір'ю. З ОСОБА_3 ОСОБА_5 познайомився в кафе, де позивач працювала та давала пити спиртне. За життя тітка ОСОБА_25 не хотіла, щоб ОСОБА_5 спілкувався з ОСОБА_3, бо вони вдвох приходили на підпитку, хтось із них штовхнув тітку, після чого тітка ОСОБА_25 потрапила в лікарню. ОСОБА_5 йому говорив, що дозволив ОСОБА_3 жити в квартирі по АДРЕСА_4 як квартиронаймач, позивач сплачувала за квартиру, приносила поїсти та наливала чарку. Розповідав йому, що вони живуть у різних кімнатах, подружніх стосунків між ними не було. Він особисто не раз бачив ОСОБА_3 в стані алкогольного сп'яніння. У кімнаті ОСОБА_5 був безлад, ОСОБА_5 говорив, що ОСОБА_3 йому не готує. До смерті матері ОСОБА_5 сам проживав в квартирі по АДРЕСА_1, в подальшому ту квартиру здавав в оренду. ОСОБА_5 він возив в нотаріальну контору для оформлення спадщини після смерті матері. У разі потреби з усіх питань ОСОБА_5 звертався до нього, він завжди допомагав брату, надавав гроші на лікування зубів. Особистих речей позивача у квартирі по АДРЕСА_1 не було. Осінню 2016 року ОСОБА_5 звертався до нього, як адвоката, та до його сестри ОСОБА_16, щоб виписати ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_21 засвідчив, що з ОСОБА_5 він знайомий з 1983 року по будинку по АДРЕСА_1 з цього часу зустрічались і спілкувались. Потім ОСОБА_5 жив в квартирі по АДРЕСА_4 а в квартирі по АДРЕСА_1 жили квартиронаймачі. Позивача він не знає, в гості в квартиру по АДРЕСА_4 він не заходив. ОСОБА_5 ніколи не говорив, що хоче одружуватись на ОСОБА_3. Зустрічався він з ОСОБА_5 до призову в АТО, де перебував у 2015 році, тоді по неохайному вигляду ОСОБА_5 не можна було сказати, що він живе із жінкою, яка за ним доглядає. У 2016 році зв'язку з ОСОБА_5 по телефону вже не було.

Свідок ОСОБА_20 засвідчила, що вона мати відповідача, ОСОБА_5 був її колишнім чоловіком. Знає, що в квартирі по АДРЕСА_4 він жив один, говорив, що ОСОБА_3 у нього жила, як квартиронаймач. ОСОБА_6 приходила у 2015 році до ОСОБА_6, який жив у великій кімнаті, а позивач проживала у спальні, в кватирі було брудно. Житло по АДРЕСА_1 ОСОБА_5 здавав в оренду. За рік до смерті ОСОБА_5 приходив до них, говорив, що ОСОБА_3 від нього все забирає, не дає з донькою Вікою спілкуватись по мобільному телефону, хотів вигнати позивача і виписати її зі своєї квартири. Коли Віка приходила до батька, то двері їй не відкривали, телефонну слухавку ОСОБА_6 не брав.

Аналізуючи свідчення свідків, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що покази допитаних у судовому засіданні свідків є суперечливими в частині проживання позивача разом із ОСОБА_5 однією сім'єю. Покази свідка ОСОБА_7 суд першої інстанції оцінив критично, зважаючи на розбіжності з поясненнями самої позивачки в частині проживання в квартирі по квартири по АДРЕСА_1.

Досліджуючи інші фактичні обставини у справі на підставі наданих сторонами доказів на предмет встановлення наявності чи відсутності факту проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 однією сім'єю, суд першої інстанції правильно керувався тим, що для встановлення такого факту має значення сукупність таких умов як спільне проживання, спільний побут, так і наявність взаємних прав та обов'язків.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується учасниками справи, що померлий ОСОБА_5 не працював, зловживав спиртними напоями, єдиним його джерелом доходу була оплата, отримана від здачі квартири в оренду. До моменту смерті ОСОБА_5 проживав в АДРЕСА_4, успадковану після смерті матері. Був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

У двохкімнатній квартирі по АДРЕСА_4 мешкала і позивач ОСОБА_3, її зареєстрованим місцем проживання з 31 січня 2013 року є АДРЕСА_1. Із показів свідка ОСОБА_16 вбачається, що зі слів ОСОБА_5 їй відомо, що ОСОБА_3 було зареєстровано на прохання останньої для отримання пенсії та працевлаштування позивача в місті Києві.

Відхиляючи посилання позивача на обставини реєстрації в квартирі АДРЕСА_1, власником якої був ОСОБА_5, та проживання АДРЕСА_4, як на доказ спільного проживання з ОСОБА_5, суд першої інстанції правильно виходив із того, що факт реєстрації позивача в даній квартирі та проживання в одному приміщенні з ОСОБА_5 не є беззаперечним доказом проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_5 однією сім'єю. Не спростовані позивачем у ході розгляду справи обставини її реєстрації по АДРЕСА_1 з метою переведення пенсії за місцем реєстрації та працевлаштування позивача у місті Києві, а також для проходження регулярного огляду у Київському міському психоневрологічному диспансері № 2, де вона перебуває на обліку з приводу хронічного психічного розладу (а.с. 146 том 2).

Як на підставу ведення спільного побуту та наявність взаємних прав та обов'язків, позивачем надані банківські виписки на підтвердження придбавання продуктів, побутової техніки (а.с. 90-141 том 1).

На підтвердження оплати житлово-комунальних послуг позивачем представлені квитанції за період з 2013 року по 2016 роки. Серед наданих позивачем квитанцій містяться платіжні документи за 2013 рік, оформлені на ім'я платника платежу - фізичну особу «ОСОБА_26.», яка не є учасником справи, а також ОСОБА_5 (а.с. 142-143 том 1). Частково за 2014 рік платником платежів значиться також ОСОБА_5 (а.с. 144 том 1). З кінця 2014 року, у грудні 2015 року та протягом 2016 року в квитанціях платником платежів фігурує ОСОБА_3 (а.с. 145-167 том 1).

Також надані звернення до КБУ «Контактний центр міста Києва» та до начальника ЖРЄО-404.

Звернення позивача ОСОБА_3. 21 січня 2016 року на урядову «гарячу лінію» КБУ «Контактний центр міста Києва» містить інформацію стосовно призначення житлової субсидії ОСОБА_5, як власнику квартири АДРЕСА_1, за яким автор звернення ОСОБА_3 представила у розмові власника квартири як свого чоловіка (а.с. 68 том 1).

Звернення у лютому 2014 року та у листопаді 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 до начальника ЖРЄО-404 по квартирі АДРЕСА_4 свідчать про їх розгляд та надання відповідей ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про проведені заміри температури в квартирі АДРЕСА_4 (а.с. 69, 75, 76, 78 том 1).

Наданий позивачем акт опломбування лічильників від 17 грудня 2014 року містить умови щодо підписання між ТОВ «Євро-Реконструкція» та ОСОБА_5 акту про установлення пломб до лічильника в приміщенні споживача АДРЕСА_1 (а.с. 74 том 1).

Також позивачем надано чотири фотокартки із зображенням спільного перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у місті Жовті Води у Дніпропетровські області, святкування день народження її онучки, одна з яких датована 19 жовтня 2013 року, інші три без фіксування дати фотозйомки (а.с. 47-49 том 1).

Колегія суддів вважає, що надаючи оцінку письмовим доказам позивача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що подані чеки та квитанції щодо купівлі продуктів харчування і техніки не доводять обставин їх придбання, як спільного майна, та не виключають використання цих товарів для особистого споживання позивачем.

Інші письмові докази як квитанції про оплату житлово-комунальних послуг, звернення про призначення житлової субсидії, звернення про заміри температури в квартирі, відкриття позивачем кредиту та сплата за його зобов'язаннями, акт опломбування лічильників та фотознімки також у своїй сукупності не дають змогу встановити наявність спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5, ведення спільного побуту та господарства, наявність взаємних прав і обов'язків, спільного бюджету, тобто, проживання однією сім'єю.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо неправильного дослідження та оцінки доказів не знайшли свого підтвердження при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції. У справі, яка перегладяться, висновки суду першої інстанції відповідають зібраним у справі доказам, яким судом надана належна оцінка.

Отже, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, установивши, що надані суду докази, якими ОСОБА_3 обґрунтовує свої вимоги щодо спільного проживання, спільного побуту, наявність взаємних прав та обов'язків з померлим ОСОБА_5, не підтверджують факт проживання зі спадкодавцем однією сім'єю, від встановлення якого залежить право позивача на спадкування після померлого ОСОБА_5, як спадкоємця четвертої черги за ст. 1264 ЦК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині перебування ОСОБА_5 у безпорадному стані після проведених операцій та у потребі останнього сторонньої допомоги, яку позивач забезпечувала, придбавала ліки, колегією суддів встановлено, що позивачем доказів щодо стану здоров'я та перебування ОСОБА_5 на лікуванні в медичних закладах не надано. Суд першої інстанції під час розгляду сприяв позивачу в реалізації процесуальних прав щодо витребування доказів з медичних закладів та за її клопотанням на підставі ухвал від 31 липня 2017 року та 30 листопада 2017 року судом витребувані з Київської міської клінічної лікарні швидкої допомоги, Київської міської клінічної лікарні № 12, Київської міської клінічної лікарні № 18 відомості щодо знаходження ОСОБА_5 на лікуванні та встановлений діагноз (а.с. 186-187, 240-241). Із отриманих відповідей факт перебування ОСОБА_5 у безпорадному стані та надання сторонньої допомоги ОСОБА_3, у тому числі забезпеченням ліками, не підтвердився (а.с. 216 том 1, а.с. 6, 7, 9, 10 том 2). Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено обставин перебування ОСОБА_5 у безпорадному стані та здійснення за ним догляду узгоджується із витребуваними та дослідженими медичними документами.

Інші доводи апеляційної скарги позивача, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування судового рішень.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків судів не спростовують, тому судове рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2018 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді: