Справа № 158/1735/19 Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О. К.
Провадження № 22-ц/802/1208/19 Категорія: 70 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

з участю:

секретаря судового засідання Вергуна Т. С.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 , поданою його представником адвокатом Рущаком Володимиром Михайловичем, на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 26.06.2014 року шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано. Під час перебування у шлюбі в подружжя народилося двоє дітей, а саме: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Діти знаходяться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має можливість таку допомогу надавати, проживає окремо, уваги та часу вихованню дітей не приділяє. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 2000 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подачі позову і до досягнення ними повноліття.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.06.2019 і до досягнення ними повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць в розмірі 1600 (одна тисяча триста) гривень на кожну дитину.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Рущак В. М. подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в розмірі 3200 грн щомісячно на двох дітей, а тому розмір є завищеним. Судом першої інстанції не враховано те, що робота відповідача є тимчасовою, його дохід є нерегулярним, крім того, він має на вихованні двох малолітніх дітей і його дружина перебуває у декретній відпустці. Відповідач має змогу сплачувати аліменти у розмірі 1200 грн на одну дитину щомісяця.

Таким чином, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи представник відповідача просить рішення суду першої інстанції змінити в частині розміру стягнення аліментів, встановивши його в сумі 1200 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відзив на апеляційну скаргу в даній справі не подавася.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна відповідно до норм ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції взяв до уваги збільшення потреб дітей відповідного віку у витратах, врахував обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а також враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 26.06.2014 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, що стверджується наявною в матеріалах копією рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 26.06.2014 (а.с. 4).

Із свідоцтва про народження, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , виданого Дернівською сільською радою Ківерцівського району Волинської області 10.12.2009, та свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 , виданого Дернівською сільською радою Ківерцівського району Волинської області 10.12.2009, убачається, що відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітніх дітей (а.с. 5, 6).

Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи від 24.12.2009, неповнолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом із позивачем (а.с. 8-9).

Так відповідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В силу ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2019 року по 30 червня 2019 року 2027 грн, з 1 липня 2019 року по 30 листопада 2019 року 2118 грн, з 1 грудня 2019 2218 грн.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Розглядаючи спір по суті, суд першої інстанцій врахував зміну витрат на неповнолітніх дітей, а також врахував перебування відповідача у іншому шлюбі та наявність двох малолітніх дітей, яких він також повинен утримувати (а.с. 33, 29, 34, 35). Судом першої інстанції враховано і відсутність у відповідача постійного місця роботи (а.с. 31).

Відповідач є працездатним за віком. Відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження неспроможності відповідача сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Суд апеляційної інстанцій враховує, що прожитковий мінімум є мінімальною гарантією загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує тільки мінімальні потреби дитини, а батьки повинні сприяти та забезпечувати гармонійний розвиток дитини не обмежуючись мінімумом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України).

Зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також про невідповідність висновків суду обставинам справи.

На підставі наведеного, враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , подану його представником адвокатом Рущаком Володимиром Михайловичем, залишити без задоволення.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 жовтня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2019 року.

Головуючий

Судді