н/п 4-с/490/51/2019
У Х В А Л А

19 липня 2019 року місто Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

у складі: головуючого судді - Чулуп О.С.,

за участю секретаря судового засідання Балдич Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на дії державного виконавця, заінтересовані особи ОСОБА_1 , відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ,

В С Т А Н О В И В :

Представник заявника звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області щодо повернення стягувачу виконавчого документа.В обґрунтування зазначив, що постановою державного виконавця від 26.03.2018 року виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», з чим скаржник не погодився, оскільки державним виконавцем не вжито усіх заходів для встановлення майна боржника. У зв`язку із викладеним, просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця, а також скасувати винесену останнім постанову.

Представник заявника надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутністю, наполягав на задоволенні заявлених вимог.

Представник державної виконавчої служби в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всієї території України. Примусове виконання рішень судів та інших юрисдикційних органів законом покладено на державну виконавчу службу. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) закріплені у Законі України «Про виконавче провадження».

Виконавець, відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії

За правилами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Така ж можливість оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця передбачена статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Державний виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом. Водночас відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цьогоЗаконузаходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби перебував виконавчий лист № 490/7993/13-ц, виданий 21.05.2014 року Центральним районним судом міста Миколаєва з про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» прострочену заборгованість в розмірі 527457,50 доларів США, а також заборгованості зі сплати адміністративних послуг в розмірі 86324,40 грн., нарахованої пені в розмірі 555339,65 грн. та судовий збір в розмірі 3441,00 грн.

Постановою державного виконавця від 26.03.2018 року виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першоїстатті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із відсутністю майна в боржника. Так, у постанові про повернення виконавчого документу стягувачеві вказано, що у боржника відсутнє майно та кошти на які можливо звернути стягнення.

Оспорюючи постанову, заявник вказав на недотримання державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» в частині вжиття усіх передбачених цим Законом заходів для виявлення майна боржника.

за місцем його проживання, який зазначено у виконавчому документі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Судом досліджено відповідь від 02.03.2018 року на запит з якої вбачається, що боржник отримує пенсію та перебуває на обліку в Пенсійному фонді України.

Таким чином, при поверненні виконавчого документу державним виконавцем не в повній мірі виконано вимоги Закону України «Про виконавче провадження» в частині вжиття усіх передбачених цим Законом заходів для виявлення майна боржника.

Виходячи зі змісту статті 451 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставинах, суд вважає, що права стягувача порушені і підлягають судовому захисту, шляхом визнання дій державного виконавця по винесенню постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірними, та скасування постанови державного виконавця від 26.03.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачеві.

На підставі викладеного, ст.ст. 19, 124 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст.447-453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу - задоволити.

Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Сазонова Д.К. про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.03.2018 року ВП № 52439720 щодо примусового виконання виконавчого листа № 490/7993/13-ц, виданого 21.05.2014 року Центральним районним судом м. Миколаєва.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суду м. Миколаєва протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя