233 Справа № 233/1897/18
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартиненко В. С. ,

за участю секретаря судового засідання Ліман С.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Суходольського Є.А.,

представника відповідача Лапшенкова Я.В.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Прокуратури Донецької області, Державної казначейської служби про стягнення моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу, що здійснює досудове розслідування, та прокуратури, -

В С Т А Н О В И В:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 із вказаним позовом, в якому просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної Казначейської служби України на його користь суму грошової компенсації моральної шкоди у розмірі 200 000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що йому завдано моральної шкоди внаслідок бездіяльності слідчого Костянтинівського МВ ГУМВС у Донецькій області ОСОБА_14 та процесуальних керівників Костянтинівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, що здійснювали процесуальне керівництво у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1, яка полягала у невиконанні вказівок Апеляційного суду Запорізької області щодо необхідності органу досудового розслідування після отримання кримінальної справи мотивовано вирішити питання про вид запобіжного заходу, зокрема відносно ОСОБА_1, в залежності від цього виду встановити його тривалість відповідно до положень Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини. Вказана бездіяльність органу, що здійснює досудове розслідування, та прокуратури стала наслідком того, що позивач незаконно тримався під вартою протягом 49 діб з 29.04.2015 року по 17.06.2015 року у Бахмутській установі виконання покарань Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України. Вказана моральна шкода підлягає відшкодуванню на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України, ст. ст. 16, 23 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

З'ясувавши обставини справи та думку учасників справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо набрали законної сили рішення суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Судом встановлено, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03.11.2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 12 грудня 2017 року та постановою Верховного Суду від 11 квітня 2018 року, у цивільній справі №233/2582/17 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої бездіяльністю слідчого Костянтинівського МВ ГУМВС у Донецькій області ОСОБА_14, яка полягала у навмисному ухиленні від вирішення питання щодо виду запобіжного заходу відносно ОСОБА_1 і його тривалості відповідно до положень Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, навмисному ігноруванні як вказівок Апеляційного суду Запорізької області, так і вказівок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області.

У вказаному рішення зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої бездіяльністю слідчого Костянтинівського МВ ГУМВС у Донецькій області ОСОБА_14, яка полягала у навмисному ухиленні від вирішення питання щодо виду запобіжного заходу відносно ОСОБА_1 і його тривалості відповідно до положень Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, навмисному ігноруванні як вказівок Апеляційного суду Запорізької області, зазначених в ухвалі суду від 26.03.2015 року, так і вказівок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області згідно ухвал суду від 28.05.2015 року та від 09.06.2015 року. Всупереч цього, слідчий після отримання справи до свого провадження до 17 червня 2015 року, протягом 49 днів, не виконував цих вказівок, чим спричинив йому моральну шкоду. У обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що має право на отримання моральної шкоди з відповідачів у розмірі 200000,00 грн., посилаючись при цьому як на загальні, так і на спеціальні норми права, а саме: ст. ст. 16, 23, 1167, 1173, 1176 ЦК України, Постанову Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а також на норми ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Також у вказаному рішенні судом встановлено, що кримінальна справа за звинуваченням позивача ОСОБА_1 розглядалась у Апеляційному суді Запорізької області згідно положень КПК України в редакції 1960 року. При цьому ст. 156 КПК України (в редакції 1960 року) визначено, що тримання під вартою під час досудового розслідування не повинно тривати більше двох місяців. Строки тримання під вартою під час досудового слідства закінчуються в день надходження справи до суду. При поверненні судом справи прокуророві на додаткове розслідування строк тримання обвинуваченого під вартою обчислюється з моменту надходження справи прокурору і не може перевищувати двох місяців. Таким чином, під час розгляду вказаної кримінальної справи у суді апеляційної інстанції строки тримання під вартою позивача почали обчислюватись знову з моменту отримання кримінальної справи прокурором, тобто з 29.04.2015 року. Відповідно до п. 9 Перехідних положень КПК України (в редакції 2012 року) запобіжні заходи, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення, у порядку що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до п. 12 Перехідних положень КПК України (в редакції 2012 року), розслідування кримінальних справ, передбачених п. 11 Перехідних положень, у разі повернення таких кримінальних справ судом прокурору для проведення додаткового розслідування проводиться у порядку, передбаченому цим Кодексом. Кримінальна справа відносно ОСОБА_1 була внесена до ЄРДР та запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначений позивачу Апеляційним судом Запорізької області продовжив свою дію, діяв строком 2 місяці (60 днів) та зазначений строк почав обчислюватись з 29 квітня 2015 року і не був порушений слідчим, оскільки ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2015 року такий самий запобіжний захід було обрано ОСОБА_1 вже в порядку, визначеному КПК України в редакції 2012 року. Тобто твердження позивача ОСОБА_1 про порушення його прав під час вирішення питання щодо обрання виду та тривалості запобіжного заходу щодо нього органом досудового розслідування не ґрунтується на законі, та фактично визнається позивачем та його представником, оскільки термін порушення прав позивача, визначений ними згідно позовної заяви, становить лише 49 днів.

Встановивши, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, суд у вказаному рішенні дійшов висновку про те, що оскільки у справі підставою для відшкодування шкоди є бездіяльність слідчого органу досудового розслідування під час вирішення питання щодо обрання виду та тривалості запобіжного заходу, то відсутні спеціальні підстави для застосування статті 1176 ЦК України. До спірних правовідносин застосовано норми матеріального права, передбачені ст.ст. 1167, 1174 ЦК України.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Державної казначейської служби про стягнення моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу, що здійснює досудове розслідування, підлягає закриттю, оскільки з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав набрало законної сили рішення суду.

Керуючись ст. ст. 255, 260, 353, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Державної казначейської служби про стягнення моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу, що здійснює досудове розслідування - закрити.

Роз'яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя