печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2019 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Матійчук Г.О.

секретар Хабеця О.О.,

справа № 757/51328/18-ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа: Одинадцята Київська державна нотаріальна контора

вимоги позивача: визначення додаткового строку для прийняття спадщини та скасування свідоцтва про право на спадщину,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Одинадцята Київська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та скасування свідоцтва про право на спадщину,

представник позивача: ОСОБА_3 ,

представник відповідача: ОСОБА_12

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, в обґрунтування якої позивачем зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син, ОСОБА_5 . Вона, як спадкоємець першої черги не могла скористатися своїм правом на прийняття спадщини з підстави тривалої хвороби, що підтверджується випискою з медичної картки та записами, що наводяться в медичній картці. Про її тривалу хворобу та немічний стан відповідач була обізнана, проте не сповістила її про свої наміри оформити весь обсяг спадщини виключно на себе, не сповістила державного нотаріуса про наявність інших спадкоємців, внаслідок чого грубо порушила її права, оскільки зі смертю сина вона втратила фінансову підтримку.

З листа відповідача від 17.08.2018 року, адресованого її другому сину - ОСОБА_6 , їй стало відомо, що спадок: 3/10 частин нежитлових приміщень з № 1 по 8 групи приміщень № 176 (літера А) - офіс, що розташований в АДРЕСА_1 , які належали померлому ОСОБА_6 на підставі договору дарування нежилих приміщень, укладеного в місті Київ, 17 червня 2008 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , відповідач оформила лише на себе.

Зазначала, що вказане спадкове майно - нежитлові приміщення було набуто померлим ОСОБА_6 на підставі договору дарування, відтак було особистою власністю спадкодавця, а тому підлягає спадкуванню всіма спадкоємцями на рівних умовах.

Посилаючись на ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зауважила, що вона є непрацездатною особою, оскільки на момент смерті сина їй було 70 років.

Враховуючи наведене просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини та скасувати свідоцтво про право на спадщину під номером у спадковому реєстрі 48647694.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.10.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами загального позовного провадження.

27.11.2018 року від третьої особи - Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори, надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначається, що нотаріальна контора заперечує проти позову з наступних підстав.

На підставі вивчених документів, що зберігаються в архіві нотаріальної контори встановлено, що спадкова справа № 1461/2009 заведена 13.10.2009 року щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 гр. ОСОБА_5 на підставі особисто поданих заяв:

-дружини померлого гр. ОСОБА_2 - про прийняття спадщини;

-дочки померлого гр. ОСОБА_10 - про відмову від спадщини на користь ОСОБА_2 .

Протягом шестимісячного терміну до нотаріальної контори інші спадкоємці не зверталися.

18.12.2009 року Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою на підставі поданої заяви на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та доданих документів було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/10 частини нежитлових приміщень № 1 по № 8 (групи приміщень № 176), (в літері «А»), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті гр. ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я дружини померлого - гр. ОСОБА_2 , єдиної спадкоємиці.

При видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я дружини померлого, нотаріальною конторою було дотримано норми чинного законодавства.

Відповідно до статті 1300 Цивільного кодексу України, за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. У разі відсутності згоди спадкоємців, внесення змін до свідоцтва про право на спадщину може бути на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду.

У разі включення ще одного спадкоємця до видачі свідоцтва про право на спадщину, до свідоцтва вносяться зміни, і тому відсутні підстави для повного скасування даного свідоцтва.

З огляду на вищевикладене, нотаріальна контора просила відмовити ОСОБА_1 у задоволені позову про скасування свідоцтва про право на спадщину.

05.12.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання заперечує проти позову посилаючись на те, що вона є спадкоємцем першої черги за законом, як дружина померлого ОСОБА_6 .

У встановлений законодавством строк, вона звернулася до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після померлого чоловіка. На підставі її заяви була заведена спадкова справа №48647694.

18.12.2009 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/10 частин нежилих приміщень з №1 по 8 групи приміщень №176 в літері «А», які розташовані в АДРЕСА_1 , яке 20.01.2010 року було зареєстроване в КП КМДА «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна».

Позивач у справі - мати покійного чоловіка, не виявила бажання на прийняття спадщини після сина та не подала відповідної заяви, ні у встановлений законодавством шестимісячний строк, ні протягом наступних 9 років після його смерті.

Вважає безпідставними посилання позивача на тривалу хворобу.

Проведений аналіз медичної картки приводить до висновку, що у позивача дійсно наявні хронічні захворювання, в зв`язку з чим вона періодично зверталася до лікарів, проходила обстеження та отримувала призначення лікування, але зазначене не може свідчити про істотні труднощі для спадкоємця та неможливість подання заяви про прийняття спадщини протягом 9 років після відкриття спадщини.

Звернула увагу також на ту обставину, що згідно даних тієї ж медичної картки, в період з 14.04.2009 року по 14.10.2009 року, позивач до лікаря зверталася лише в червні 2009 року, на стаціонарному лікуванні за цей час не перебувала, отже мала фізичну можливість подати заяву про прийняття спадщини у встановлений строк.

Твердження позивача, що вона не сповістила про свої наміри оформити спадщину є неправомірними, оскільки закон не зобов`язує її вчинити такі дії.

Посилання позивача на необізнаність про обсяг спадкового майна також не є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Отже перелічені позивачем причини пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини не є поважними.

Не наведено доказів про наявність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання заяви до нотаріуса у шестимісячний строк, за таких обставин, позивачем не доведено поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим правові підстави для визначення такого строку відсутні.

Просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ч. 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Із матеріалів спадкової справи вбачається, що померлий ОСОБА_6 заповіт не складав, отже в такому разі спадкування відбулось за законом.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України визначений строк для прийняття спадщини який становить у шість місяців і починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач протягом встановленого шестимісячного строку не зверталась із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6 , лише у жовтні 2018 року подала позов про визначення їй додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , син позивача та чоловік відповідача.

13.10.2009 року ОСОБА_2 звернулась до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 153).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 , донька померлого ОСОБА_6 , відмовилась від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 (а.с. 153 зворот).

18.12.2009 року відповідач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з: 3/10 частин нежитлових приміщень з № 1 по 8 групи приміщень № 176 (літера А) - офіс, що розташований в АДРЕСА_1 .

Інші спадкоємці із відповідними заявами до нотаріальної контори, у встановлений законом строк, не звертались.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що не скористалась своїм правом на прийняття спадщини з підстави тривалої хвороби, із посиланням на виписки з медичної картки.

Разом з тим, зазначені підстави не можуть свідчити про поважність пропуску строку для прийняття спадщини, враховуючи, що хронічні захворювання протікають не постійно, а циклічно (періоди загострення та ремісії).

Із медичної картки позивача вбачається, що остання має низку хронічних захворювань, притаманних її віку.

Крім того, в період з 14.04.2009 року по 14.10.2009 року, позивач зверталась за медичною допомогою лише в червні, на стаціонарному лікуванні за цей час не перебувала, отже відсутні обставини, які б перешкоджали останній подати заяву про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк.

На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приймаючи до уваги не надання позивачем доказів на підтвердження обставин, які об`єктивно та істотно перешкодили реалізації нею права на прийняття спадщини після смерті сина шляхом звернення у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, приходить до висновку про відсутність правових підстав вважати, що позивач пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, у зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню.

Що стосується поданої представником відповідача заяви про застосування строку позовної давності суд вважає за необхідне роз`яснити, що вимоги ст. 267 ЦК України не поширюється на спірні правовідносини та не впливають на висновок суду про відмову в задоволенні позову за результатами розгляду справи по суті, оскільки згідно вимог ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Разом з тим, вказаний строк у справах за позовом спадкоємця про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини не обмежується трирічним чи будь-яким іншим строком позовної давності, виходячи зі змісту спеціальної норми ч.3 ст.1272 ЦК України, якою встановлене безпосереднє право спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, звернутися до суду з позовом для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 1223, 1268, 1270, 1272 ЦК України; ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81 ЦПК України; Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Одинадцята Київська державна нотаріальна контора про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та скасування свідоцтва про право на спадщину - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦП К України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Одинадцята Київська державна нотаріальна контора, , адреса: 04212, м. Київ, вул.. Маршала Тимошенка, буд. 2д.

Повний текст рішення складено 23.12.2019 року.

Суддя Г.О.Матійчук