КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №760/4318/16-ц
Апеляційне провадження №22-ц/824/2275/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів Сліпченка О.І., Сушко Л.П., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання правовідносин за кредитним договором припиненими,

В С Т А Н О В И В :

03 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом, де просив, із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, визнати правовідносини, що виникли за договором кредиту №389/55/07-ПІ від 03 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» припиненими.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03 жовтня 2007 ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційний банко соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», уклали договір про надання відновлювальної кредитної лінії №389/55/07-Пі, за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти частинами, в межах максимального ліміту, який на дату укладання договору встановлюється в розмірі 193 900 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 13,50 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 02 жовтня 2022 року.

З метою забезпечення виконання договору кредиту 03 жовтня 2007 року ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційний банкосоціального розвитку «Укрсоцбанк» уклали іпотечний договір №04/І-736.

Предметом іпотеки за іпотечним договором є квартира АДРЕСА_1, загальною площею 105,5 кв.м., яка належить іпотекодавцеві на праві власності.

Крім того, з метою забезпечення виконання договору кредиту, 03 жовтня 2007 року між банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №04/П-702, відповідно до якого поручитель зобов'язався перед банком солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів, комісій та можливих штрафних санкцій.

17 липня 2013 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С. П. вчинив виконавчий напис, яким запропонував звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості, станом на 13 вересня 2012 року, врозмірі 1 400 456,63 грн.

Позивач стверджує, що платіжним дорученням №1 від 07 травня 2015 року він погасив банку заборгованість у вищезазначеному розмірі. Тому, на думку позивача, правовідносини між ним та банком є припиненими.

Зважаючи на те, що банк вимагає від позивача подальшого виконання зобов'язань за кредитним договором, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

На обґрунтування ухваленого рішення місцевий суд зазначив, що з дня вчинення виконавчого напису до дня сплати заборгованості позивач продовжував користуватися кредитом, за що нараховувалися відповідні проценти, комісії.

Сплата розміру заборгованості, який був визначений близько трьох років назад, не є належним виконанням зобов'язання, а тому воно не може вважатися припиненим.

Позивач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для припинення зобов'язання.

Не погоджуючись із ухваленим судом рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 03 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №389/55/07-Пі.

Згідно з умовами правочину, банк надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти частинами, в межах максимального ліміту, який на дату укладання договору встановлюється в розмірі 193 900 доларів США зі сплатою 13,50% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 02 жовтня 2022 року ( а. с. 5-9 ).

На забезпечення виконання договору кредиту від 03 жовтня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1, ОСОБА_2 був укладений договір поруки №04/П-702 ( а.с. 10-12 ).

Також, на забезпечення виконання договору кредиту від 03 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», укладено іпотечний договір №04/І-736 ( а.с. 13-18 ).

Предметом іпотеки за іпотечним договором є квартира АДРЕСА_1, загальною площею 105,5 кв.м, яка належить іпотекодавцеві на праві приватної власності на підставі договору дарування від 02 жовтня 2004 року.

Згідно з пунктом 3.2.5 договору про надання відновлювальної кредитної лінії від 03 жовтня 2007 року кредитор має право вимагати від позичальника повернення в повному обсязі заборгованості за цим договором ( строкової та простроченої ) та погашення вимог кредитора, що випливають з цього договору.

Пунктом 3.2.6 визначено, що кредитор має право звернути стягнення на нерухоме майно у разі порушення позичальником умов цього договору, а також інших випадках, передбачених законодавством України ( там же ).

17 липня 2013 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович вчинив виконавчий напис №6791, яким запропонував звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 105,5 кв.м.в рахунок погашення заборгованості за період з 21 вересня 2011 року по 13 вересня 2012 року у розмірі 175 210,39 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13 вересня 2012 року еквівалентно 1 400 456,63 грн., з яких: 144 063,09 доларів США ( 1 151 496,28 грн. ) - заборгованість за кредитом, 27 693,53 доларів США ( 221 354,38 грн. ) - заборгованість із сплати процентів, 814,60 доларів США ( 6 511,06 грн. ) - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 2 639,17 доларів США ( 21 094,91 грн. ) - пеня за несвоєчасне повернення відсотків ( а.с. 19 ).

Згідно з платіжним дорученням від 07 травня 2015 року №1 ОСОБА_1 на погашення заборгованості за виконавчим написом від 17 липня 2013 року №6791 сплатив Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» 1 400 456,63 грн. ( а.с. 20 ).

Відповідно до постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в місті Києві від 08 травня 2015 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису від 17 липня 2013 року №6791 закінчено у зв'язку із сплатою боржником заборгованості у повному обсязі ( а.с. 21 ).

Разом з тим, 01 лютого 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» надіслалоОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимогу про усунення порушень зобов'язань відповідно до якої розмір заборгованості за кредитним договором від 03 жовтня 2007 року станом на 29 січня 2016 року складає 207 640,98 доларів США, що еквівалентно 5 222 537,98 грн. ( а.с. 29 ).

При цьому, на переконання апеляційного суду, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» використало право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України та пені за порушення умов договору, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за виконавчим написом нотаріуса від 17 липня 2013 року.

Таким чином, після вчинення виконавчого напису нотаріуса від 17 липня 2013 року кредитний договір припинив свою дію та Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» втратило можливість нарахування та стягнення за цим правочином відсотків, оскільки, такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц ( провадження № 14-154цс18 ).

За таких обставин, суд першої інстанції на вищенаведені обставини справи уваги не звернув, і, як наслідок, ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, з порушенням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 15, 16, 598, 599 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 88, 212-215 ЦПК України, в редакції, що діяла на момент ухвалення оскаржуваного рішення.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушенням норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, знайшли своє підтвердження при розгляді справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відтак, враховуюче зазначене, з точки зору суду другої інстанції, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог у відповідно до ст. 376 ЦПК України та ст.ст. 15, 16, 598, 599 ЦК України, ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України.

Також, суд апеляційної інстанції відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути із Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір ( а.с. 4, 68, 90 ) в розмірі 1 818,96 ( 1 378 х 0,4 + 1 378 х 0,4 х 110 : 100 + 1 378 х 0,4 х 120 : 100 ) грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання правовідносин за кредитним договором припиненими скасувати і ухвалити по справі нове судове рішення про задоволення позову.

Визнати припиненими правовідносини між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», що виникли на підставі договору про надання відновлювальної кредитної лінії №389/55/07-Пі від 03 жовтня 2008 року.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 818,96 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко