Справа № 266/5444/19
Провадження № 2/266/1059/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

16.12.2019 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого судді Д`яченко Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сологуб Т.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом в обґрунтування якого зазначила, що 13.08.2013 року між нею на ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" був укладений кредитний договір № GR-4907948, за яким позивач отримала кредит у сумі 45760,00 гривень на споживчі цілі та зобов`язалася його повернути з урахуванням відсотків та інших платежів в строк до 14.08.2017 року. Впродовж певного часу позивач виконувала свої зобов`язання, проте 14.04.2014 року прибувши до відділення банку в м. Донецьк для здійснення чергового платежу зробити це не мала змоги, оскільки співробітники банку вивозили обладнання з відділення, повідомивши, що у зв`язку із ситуацією на території Донецької області банк не працюватиме, а її додаткового повідомлять про здійснення платежів. Так, 03.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинений виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "ПУМБ", який є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ "Банк Ренесанс Капітал", боргу за кредитним договором № GR-4907948 від 13.08.2013 року у загальній сумі 78916,95 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 39420,52 гривень, простроченої заборгованості за комісією 37374,04 гривень, простроченої заборгованості за процентами 2122,39 гривень. В липні 2019 року за місцем роботи позивача надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату, винесена 01.07.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. (виконавче провадження № 59191946), якою було звернуто стягнення на заробітну плату позивача в розмірі 20%. При цьому позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса було здійснено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки приймаючи на себе зобов`язання по отриманню коштів за договором відповідач не взяв до уваги невідповідність деяких його умов вимогам чинного законодавства, а саме п.4.2 договору є нікчемним в силу того, що встановлюють комісію за обслуговування кредиту, що прямо заборонено абз. 2 ч.4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" в редакції, що діяла на момент укладення договору. Окрім того, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги не минуло трьох років. До того ж, відповідач не повідомив позивача про те, що є правонаступником банку "Банк Ренесанс Капітал", а спрямовані банком листи на адреси в с. Куземівка та с. Бондареве не мають до позивача жодного відношення. Просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису від 03 травня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., зареєстрований в реєстрі 9884, за яким стягнуто заборгованість за кредитним договором, а також плату за вчинення цього виконавчого напису в розмірі 500,00 гривень, просила стягнути з АТ "ПУМБ" на її користь понесені нею судові витрати.

Ухвалою суду від 02.10.2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 02.10.2019 року заяву сторони позивача про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 59191946 за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., реєстровий № 9884, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ПАТ "ПУМБ" суми в розмірі 78916,95 гривень до завершення розгляду справи № 266/5444/19 (провадження № 2/266/1059/19) судом та набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою суду від 18.11.2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

Позивачу вручена копія ухвали про відкриття провадження у справі, що підтверджується матеріалами справи.

Позивач ОСОБА_1 надала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі , позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі у разі неявки відповідача.

Судовим повідомленням, відповідач АТ "Перший Український Міжнародний Банк" своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., повідомлялася про відкриття спрощеного провадження у справі належним чином, звернулась на адресу суду із клопотанням про розгляд справи за її відсутності з урахуванням фактичних відносин та просила постановити рішення згідно чинного законодавства.

Відзив від відповідача до суду не надходив.

Перешкод для розгляду справи немає.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судом, 13.08.2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ "Банк Ренесанс Капітал", правонаступником якого є ПАТ "ПУМБ", був укладений кредитний договір № GR-4907948, за яким позивач отримала кредит у сумі 45760,00 гривень на споживчі цілі та зобов`язалася його повернути з урахуванням відсотків та інших платежів в строк до 14.08.2017 року. (а.с.7-8)

Так, 03.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинений виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "ПУМБ", який є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ "Банк Ренесанс Капітал", боргу за кредитним договором № GR-4907948 від 13.08.2013 року у загальній сумі 78916,95 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 39420,52 гривень, простроченої заборгованості за комісією 37374,04 гривень, простроченої заборгованості за процентами 2122,39 гривень. (а.с.11)

Як зазначено в позовній заяві, у липні 2019 року за місцем роботи позивача надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. про звернення стягненню на заробітну плату в розмірі 20%, яку отримує ОСОБА_1 (а.с.10)

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані укладеними між сторонами договорами, Законом України "Про нотаріат", ЦК України.

Відповідно до норм ст. ст.11,525,629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про нотаріат" нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, права та інтереси якої стосуються такі дії чи акти.

У відповідності до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За нормою ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року.

Відповідно до п. 2 вказаного Переліку для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.

Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

У вчиненому спірному виконавчому написі не вказано на підставі яких документів останній було вчинено. Щодо Пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта), то зазначений документ не є одним із документів, що передбачені п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, який подає стягувач для одержання виконавчого напису за кредитними договорами.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Правову позицію з цього питання з аналогічними висновками висловлено Верховним Судом України у Постанові від 23.01.2018 року у справі № 310/9293/15, яка в силу Закону є обов`язковою до застосування цій справі, оскільки мають місце аналогічні по своїй суті фактичні обставини справи та відповідно правовідносини.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зокрема, на переконання суду, надані відповідачем нотаріусу документи не підтверджують безспірності заборгованості боржника перед стягувачем.

Як вбачається із заяви АТ "ПУМБ" просив вчинити виконавчий напис про стягнення заборгованості боржника у розмірі 78916,95 гривень, яка нарахована за період з 26.04.2018 року по 26.04.2019 року.

При цьому судом встановлено, що відповідач додав письмову вимогу (повідомлення), яке начебто спрямовано на адресу позивача ОСОБА_1 , при цьому адресою є: АДРЕСА_1 , штрих-код цього відправлення зазначено 771, при цьому у реєстрі відправлень штрих-код відправлення зазначено, як: 887, відомостей про отримання вказаного відправлення ОСОБА_1 суду надано не було, що позбавило останню права заперечити проти вчинення виконавчого напису та подати нотаріусу докази на підтвердження своїх заперечень.

В той самий час, позивач ОСОБА_1 відповідно до довідки від 09.11.2018 року за № / мала фактичне місце проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені у розмірі 1152,60 гривень.

Керуючись статтями12, 76, 77, 80, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 284 Цивільного процесуального кодексу України,ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат»,Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 9884 від 03.05.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною про звернення стягнення з ОСОБА_1 за кредитним договором № GR-4907948 від 13.08.2013 року, укладеним між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством "Банк Ренесанс Капітал", суми заборгованості у розмірі 78916 гривень 95 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 1152,60 гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення виготовлено 24.12.2019 року.

Суддя Д`яченко Д. О.