ПОСТАНОВА

Іменем України

13 лютого 2019 року м. Кропивницький

справа № 401/1672/18

провадження № 22-ц/4809/403/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Суровицької Л.В.,

суддів Авраменко Т.М., Черненка В.В.

учасники справи :

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград»,

представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2018 рокуу складі судді Іващенко В.М. у справі за позовом ОСОБА_3 до Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про скасування заборгованості за водопостачання та водовідведення,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про скасування заборгованості за водопостачання та водовідведення.

Зазначав, що він є власником квартири АДРЕСА_1. У квартирі не проживає, послугами не користується у звязку з переїздом до приватного будинку. Він звернувся до відповідача щодо отримання довідки про відсутність заборгованості за послуги, проте йому було надано довідку 212-14/с від 15 червня 2018 року, що йому нараховано заборгованість по сплаті комунальних послуг з водопостачання та водовідведення у розмірі 4431 грн. 88 коп. Заборгованість нараховувалась по нормі споживання, оскільки не було здійснено повірку лічильника. Вважає, що повірка лічильника повинна була бути проведена за рахунок виконавця послуг. Просив визнати дії ОКВП "Дніпро-Кіровоград" щодо переведення на норму споживання води в квартирі АДРЕСА_2 неправомірними, скасувати борг за водопостачання та водовідведення, який станом на 13 червня 2018 року склав 4431, 88 грн., а також стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 5500грн. (а.с. 1-2).

РішеннямСвітловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні позову. Суд дійшов висновку, що оскільки позивач не здійснив повірку лічильника, використання неповіреного лічильника забороняється, ОКВП «Дніпро Кіровоград» правомірно нараховувало позивачу плату за послуги з водопостачання та водовідведення по нормі споживання (а.с. 114-116).

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просить ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що повірка, обслуговування та ремонт, демонтаж, транспортування, монтаж засобів обліку проводиться за рахунок виконавця послуг. Суд дійшов хибного висновку, що обовязок повірки лічильника води покладається на споживача. Відповідачем не надано належних доказів, що він повідомлявся про необхідність проведення повірки лічильника (а.с. 137-138).

Апеляційне провадження відкрито 04 лютого 2019 року та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи на 13 лютого 2019 року (а.с. 143,147).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОКВП «Дніпро-Кіровоград» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що позивач був належним чином проінформованим про необхідність повірки лічильника та про те, що в разі її невиконання плата буде нараховуватись згідно затверджених норм споживання. Позивач не здійснив повірку лічильника, тому з 31 грудня 2015 року лічильники споживача зняті з обліку. У період з 01 січня 2016 року по 01 липня 2018 року позивач користувався послугами з водопостачання та водовідведення, проте сплачував не по нормам споживання, у зв? язку з чим виникла заборгованість (а.с. 149-152).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2. За вказаною адресою надавались відповідачем послуги з водопостачання та водовідведення. Договір про надання послуг не укладався. Факт існування зазначених взаємовідносин підтверджується особовим рахунком 101639, відкритим на ім?я ОСОБА_1.

У квартирі було встановлено два вузли обліку: лічильник № 019738 та № 019689. Остання повірка казаних вузлів обліку була виконана 26 вересня 2008 року, строк наступної повірки визначено до 26 вересня 2011 року.Проте, повірка лічильника у встановлений строк виконана не була.

ОКВП «Дніпро-Кіровоград» литами від 26 лютого 2013 року, № 107/14-с, від 28 травня 2014 року № 235/с-14-07-21 та від 18 грудня 2015 року № 483-14/с-07-21 повідомляло споживача ОСОБА_1 про необхідність проведення повірки лічильника води та інформував споживача про можливість нарахування вартості наданих послуг за затвердженими нормами споживання у разі непроведення повірки лічильника (а.с. 31-32).

Відповідно до акту обстеження ОКВП "Дніпро-Кіровоград" від 18 червня 2018 року належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_3, встановлено, що при контрольній перевірці за даною адресою витоку води не має, засоби обліку зняті з реєстрації, так як своєчасно не пройшли повірку, рекомендовано провести повірку або замінити на нові, прив'язка до труби не порушена. З актом обстеження позивач ознайомлений (а.с.16).

27 вересня 2017 року ОСОБА_1 попереджено про наявність заборгованості перед ОКВП "Дніпро-Кіровоград" в сумі 1713,21грн. (а.с.96).

Борг станом за період з 01 січня 2016 року по 01 липня 2018 року становить 4431 грн. 08 коп., що підтверджується розрахунком по особовому рахунку № 101639 на ім?я ОСОБА_1 Заборгованість нарахована по затвердженим нормам споживання (а.с.33-34).

Докази того, що встановлені у квартирі засоби обліку води пройшли повірку, позивач не надав.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Статтями 20, 21 зазначеного Закону визначені права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов'язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа.

Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки за п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року у справі № 6-110 цс12 , від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59 цс 13.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, засоби вимірювальної техніки можуть застосовуватися, якщо вони відповідають вимогам щодо точності, встановленим для цих засобів, у певних умовах їх експлуатації. Засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати напрокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію.

Відповідно до частини другої статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених мiжповiрочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

Частиною третьою статті 28 Закону в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 4 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюється за рахунок суб"єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо і водопостачання.

Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, покладається на суб"єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо і водопостачання.

Періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо і водопостачання.

З метою забезпечення єдиного для всіх регіонів підходу до формування тарифів у сфері житлово-комунальних послуг постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01 червня 2011 року затверджено Порядок формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців послуг регламентується Правилами № 630.

Статтями 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року та пунктом 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, передбачено договірне регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що послуги, які надаються споживачеві згідно із договором, оформлюються на основі типового договору про надання таких послуг, перелік яких та тарифи (ціни), на які затверджуються уповноваженими органами.

Пунктами 9,30,32 цих Правил № 630, змістом Типового договору про надання послуг з централізоаногоопалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (у тому числі в редакції на момент укладення договору) передбачено, щ квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обілку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встаноленими згідно вимогами законодавства.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води має здійснюватись за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати, понесені виконавцем, відшкодовуються не інакше, як шляхом їх включення у тариф на послуги з постачання холодної води та водовідведення та сплати споживачем щомісяччно у складі цих послуг.

Отже, підприємства, які надають послуги споживачам з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (виконавці) повинні забезпечити виконання робіт з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії за рахунок включення цих робіт до тарифу на послуги з утримання будинків і споруд відповідно до укладених між ними договорів.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-60цс15 від 22 квітня 2015 року, а також Верховним Судом в постанові від 21 серпня 2018 року у справаі № 233/4620/17, провадження № 61-12053св18.

Як свідчать матеріали справи, до 01 січня 2016 року витрати на проведення планових періодичних повірок, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку холодної води не були включені при розрахунку тарифу на водопостачання та водовідведення.

З 01 січня 2016 року такі витрати включені до тарифу та ОКВП «Дніпро-Кіровоград» виконує планові періодичні повірки квартирних засобів обліку, які знаходяться на абонентському обліку та термін повірки яких настав.

Оскільки позивач планову повірку лічильника у визначений ОКВП «Дніпро-Кіровоград строк, не здійснив, то відповідач зняв його лічильник з абонентського обліку, тому з 01 січня 2016 року цей лічильник не був включений у планову повірку за рахунок підприємства.

Судом вірно встановлено, що повірка лічильника не проведена з вини самого споживача, оскільки в період до 01 січня 2016 року до складу тарифів ОКВП «Дніпро-Кіровоград» послуги з періодичної повірки приладів обліку води не включено. Сплата коштів за спожиті послуги згідно з показниками лічильника, якщо такий лічильник не повірений у визначеному порядку є неможливим в силу вимог закону. Лише після повірки лічильника, він береться на абонентський облік відповідачем, включається у планові повірки, які здійснюються за рахунок підприємства. Отже, відповідний обов?язок у підприємства щодо планової повірки лічильника за його рахунок, може виникнути лише після постановки на облік повіреного лічильника.

Доводи позивача щодо неналежного повідомлення про необхідність повірки лічильника спростовуються наданими відповідачем листами на його адресу вулиця Гагаріна 10, кв.№ 5 в місті Світловодськ.

Відповідно до підпункту 1 п.29 Правил № 630 споживач має право на зменшення розміру плати у разі: тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Згідно п.п.3 п.29 Правил споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім'ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою, тобто лише на підставі письмової заяви споживача в разі тимчасової відсутності не нараховується плата за водопостачання та водовідведення.

Сам по собі факт проживання позивача за іншою адресою, не є підставою для невиконання обов'язків пов'язаних з обслуговуванням засобу обліку-лічильника та для звільнення від сплати за послуги з водопостачання та водовідведення.

Позивачем не надано докази того, що він звертався до відповідача з заявою про опломбування запірних вентилів у його квартирі у зв?язку з його не проживанням.

Доводи позивача щодо неправомірності дій відповідача щодо переведення на норму споживання води, безпідставне нарахування суми заборгованості, нарахованої за відповідними нормами споживання можуть бути визнані обґрунтованими виключно у випадку, коли споживач доведе, що за період нарахування спірної заборгованості облік спожитих послуг відбувався квартирним засобом обліку, який згідно із законом дозволяється застосовувати, тобто який пройшов повірку, що може бути підтверджено відповідним свідоцтвом про повірку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду залишається без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. 268, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2019 року.

Головуюча суддя Л. В. Суровицька

Судді Т. М. Авраменко

ОСОБА_4