Дата документу 23.12.2019 Справа № 331/2631/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/2631/18 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/3498/19 Антоненко М.В.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Кухар С.В.

Онищенко Е.А.

За участю секретаря: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про застосування заходів забезпечення позову, посилаючись на те, що 23 листопада 2018 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя виніс рішення, яким задовольнив його позовні вимоги до ПАТ КБ «Надра» щодо припинення зобов`язань за кредитним договором № 14/2006/0575Фжк від 14.11.2006 року.

20.03.2019 року Запорізький апеляційний суд за апеляційною скаргою відповідача постановив скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2018 року.

Не погоджуючись з цим рішення, він подав касаційну скаргу та 19 квітня 2019 року Верховним Судом України відкрито і зараз ведеться касаційне провадження по цій справі.

Зазначає, що 05 серпня 2019 року він отримав листа від ПАТ КБ «Надра» в якому його було повідомлено, що право вимоги за кредитним договором від 14.11.2006 року буде виставлено для індивідуального продажу на відкритих торгах (аукціоні) 21.08.2019 року.

Вважає такі дії банку незаконними і недопустимим.

Зазначає, що ТОВ «Юкрейн Проперті Групп», які представляють електронну біржу, намагаються 21.08.2019 року продати право вимоги за кредитом, заставою по якому є належна йому кватира, яка знаходиться під арештом згідно із договором іпотеки. Вони діють, незважаючи на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.06.2013 року банку відмовлено в цьому праві, і рішення набрало законної сили.

З цих підстав вважає за необхідне застосувати два заходу забезпечення позову.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд забезпечити позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра» повністю на період касаційного провадження по справі № 331/2632/18 Верховним Судом і до повного розгляду справи; заборонити іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору, а саме: «права вимоги за кредитним договором № 14/2006/0575Фжк від 14.11.2006 року, укладеним між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 ; зупинити продаж арештованого майна, а саме: кватири АДРЕСА_1 або передавати майно відповідачу чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2019 року в задоволені заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд помилково дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову. Вважає, що суд не повно дослідив обставини справи і оцінив надані докази по справі. Просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву про забезпечення позову.

Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суддя виходив з того, що заява про вжиття заходів забезпечення позову подана після закінчення стадії розгляду справи в суді.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, за змістом якої позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у п. 1 - 9 цієї частини.

Згідно ч. 2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька виділ забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Статтею 152 ЦПК України визначено порядок подання заяви про забезпечення позову.

За частиною 6 статті 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову в забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Матеріали свідчать про те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2018 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра» про розірвання кредитного договору і визнання його припиненими та розірвання договору іпотеки.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 20 березня 2019 року скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2018 року, позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра» про розірвання кредитного договору і визнання його припиненими та розірвання договору іпотеки залишено без задоволення.

Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 20.03.2019 року.

Стадіями розгляду справи є дії суду першої інстанції передбачені Розділом ІІІ ЦПК України.

У випадку закінчення розгляду справи суд ухвалює рішення або постановляє ухвалу.

Таким чином, аналізуючи норми законодавства щодо забезпечення позову та досліджуючи матеріали справи, колегія суддів доходить висновку про те, що заяву про забезпечення позову судом першої інстанції було розглянуто вже після постановлення судового рішення по справі, тобто після закінчення розгляду справи, а отже, на даній стадії забезпечення позову законом не передбачено.

Оскільки по даній справі судом першої інстанції вже ухвалено рішення по суті спору, тому суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що справа не перебуває у провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, і з цих підстав обґрунтовано відмовив заявнику в задоволені заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги у своїй сукупності зводяться до переоцінки доказів та невірного розуміння заявником вимог чинного законодавства.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія судді не знаходить.

За таких обставин, суддею першої інстанції було дотримано норми процесуального права, а тому колегія суддів прийшла до висновку про залишення ухвали без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2019 року залишити без змін.

Дата складання повної постанови 24 грудня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко