Придніпровський районний суд м.Черкаси
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Заочне

12 листопада 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді Кондрацька Н.М.

при секретарі: Мелещенко О.В.

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК», Державна організація (установа, заклад) «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» про визнання правомірності (дійсним) договорів купівлі продажу, -

в с т а н о в и в:

Позивач ПАТ «ФІДОБАНК»звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Державна організація (установа, заклад) «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» про визнання нікчемного правочину недійсним.

ОСОБА_1 звернулась з зустрічним позовом до ПАТ «ФІДОБАНК», третя особа: Державна організація (установа, заклад) «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» про визнання правомірності (дійсним) договорів купівлі продажу.В обґрунтування своєї позовної заяви ОСОБА_1 зазначила, що 26.11.2015 між ПУАТ "Фідобанк" в особі представника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено два договори купівлі-продажу, посвідчені Авдієнком В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, а саме: Договір купівлі - продажу нежитлового будинку площею 217,6 кв.м. (надалі - Нерухоме майно), за реєстровим номером 3518, який, за своїм суб`єктивним твердженням Продавець із 19.05.2017 (через два з половиною роки після продажу) почав безпідставно вважати «нікчемним»; Договір купівлі - продажу земельної ділянки площею 209 кв.м. ( надалі - Земля), за реєстровим номером 3522, на якій знаходиться Нерухоме майно. 27.11.2015 за актами прийому - передачі відбулась передача проданого майна від продавця покупцю. Зазначене Нерухоме майно і земельна ділянка знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 і на праві власності належать ОСОБА_1 .. Нежитлове приміщення і земельна ділянка на час здійснення процедури купівлі - продажу знаходилися у край занедбаному стані, про що свідчить акт загального огляду приміщення (побудови) від 20.11.2015. До того ж, після продажу приміщення Продавець, забираючи своє майно, порушив стіни в приміщенні і зруйнував плитку на підлозі, вириваючи вмуровані у стіни банківські сейфи про що свідчать письмові претензії ОСОБА_1 до Продавця та його відповідь. Незважаючи на обіцянку Банку виконати ремонтні роботи за власний рахунок (лист від 17.12.2015), вони не були ним здійснені, наслідки пошкоджень матеріально не компенсовані. Позивачу довелося робити в купленому приміщенні капітальний ремонт, що коштувало ОСОБА_1 1 780 523, грн. і підтверджується «Договором підряду» від 07.12.2015. Через два з половиною роки після купівлі ОСОБА_1 зазначеного нежитлового приміщення Продавець вирішив значно збільшити ціну на вже продане і капітально відремонтоване нею приміщення і стягнути з неї додаткові кошти, або змусити ОСОБА_1 повернути йому приміщення. Взамін на обіцянку повернути сплачені за нерухомість і землю кошти в порядку восьмої черговості, тобто через декілька десятків років. Зазначає, що Продавець діє в порушення норм Конституції України та ч. 3 ст. 632 ЦК України , в якій зазначено: «Зміна ціни в договорі після виконання не допускається». Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього (а не в порядку восьмої черговості) і повного відшкодування їх вартості. Але, із первинного позову та із повідомлення про врегулювання заборгованості навіть не вбачається намір чи пропозиція позивача щодо попереднього і повного відшкодування Покупцю вартості спірних об`єктів, тобто отриманих Продавцем за продаж коштів і коштів витрачених ОСОБА_1 на капітальний ремонт нежитлового приміщення. Також ПАТ «Фідобанк» проігноровано, що «Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану». Право власності на Нерухоме майно виникло у ОСОБА_1 з моменту його державної реєстрації згідно зі статтею 334 ЦК України, що проведена після сплати ціни нерухомого майна і земельної ділянки та нотаріального посвідчення договорів купівлі - продажу № 3518 та № 3522. Звертає увагу суду на той факт, що вартість нерухомого майна в сумі 1 770 500,00 грн. у т.ч. ПДВ, була встановлена незалежною оцінкою ринкової вартості майна, здійсненою на замовлення Продавця і проведеною 02.11.2015, з метою оцінки вартості нерухомого майна, виставленого на продаж та складеного суб`єктом оціночної діяльності «03» листопада 2015 року (дата оцінки «02» листопада 2015 року) оцінювачем Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр оцінки власності «Парето» (Сертифікат № 14164/13 суб`єкта оціночної діяльності, виданого «18» січня 2013 року Фондом державного майна України). Зазначене підтверджується п. 2.3 Договору купівлі - продажу Нерухомого майна № 3518. Сума оцінки Нерухомого майна 1 770 500 грн., у т.ч. ПДВ, встановлена його оцінкою від 02 листопада 2015 року і зафіксована в п. 2.3 Договору та сума 1 784 000 грн., у т.ч. ПДВ , визначена за домовленістю Сторін, не були оспорені Продавцем і повністю його влаштовували на час укладання Договору купівлі - продажу. Як вбачається із об`єктивних обставин справи, Покупець сплатив Продавцю за нерухоме майно суму, яка на 13 500 грн. перевищує суму оціночної ( ринкової ) вартості цього майна. Всі належні процедури щодо купівлі - продажу нерухомого майна виконані Покупцем і Продавцем, відповідно до норм чинного законодавства. Відповідно до п. 5.7.2 Договору № 3518 : «Сторони підтверджують, що цей правочин не є фіктивним чи удаваним, тобто не є таким, що передбачено статтями 234, 235 ЦК України». Таким чином сторони гарантують об`єктивність і правомірність правочину, який не може вважатися «нікчемним» чи «недійсним». Відповідно до п. 3. Договору № 3522 продаж землі вчинено за 286 000,00 грн. без ПДВ, які повністю отримано Продавцем від Покупця після підписання цього договору, але до його нотаріального посвідчення, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Продавця ПУАТ «Фідобанк». Пунктом 3.1. Договору купівлі - продажу земельної ділянки уточнено: «Ціна встановлена за згодою Сторін, цього Договору, є вигідною для Продавця, остаточною та не підлягає будь - яким змінам. Вартість земельної ділянки визначена Сторонами за взаємним погодженням за відсутності примусу як будь - кого із сторін, так із боку третіх осіб, а також з боку будь - яких тяжких обставин». Згідно п. 4. Договору купівлі - продажу земельної ділянки експертна грошова оцінка земельної ділянки, що відчужується за цим договором, становить 277 990,00 грн. без ПДВ. Як вбачається, земельна ділянка продана на 8 010,00 грн. дорожче від її оціночної вартості. За даними Договорами грошові кошти у сумі 1 784 000. 00 грн. за нежитлову будівлю та кошти в сумі 286 000.00 грн. за земельну ділянку, були отримані Продавцем ПУАТ « Фідобанк» від Покупця ОСОБА_1 Обидва Договори купівлі - продажу Нерухомості і Землі були нотаріально посвідчені. Підстав для сумнівів у правильності звітів і висновків про оцінку нерухомого майна, і земельної ділянки, складених оцінювачем експертної фірми ТОВ «Центр опіки власності «ПАРЕТО», що має належний Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, у Сторін і у нотаріуса не виникло. Матеріали справи, надані первинним позивачем та Фондом вказують, що 13.05.2017 комісією з перевірки правочинів (у тому числі договорів), призначеною наказом № 24 від 22.02.2017, було складено протокол, яким комісією вирішено визнати правочин - договір купівлі - продажу від 26.11.2015, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. за реєстровим № 3518, укладений між Продавцем ПУАТ «Фідобанк» і Покупцем ОСОБА_1 нікчемним за ознаками, визначеними ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 Цивільного кодексу України та ніби - то повідомлено Покупця про його нікчемність. Насправді, ніяких повідомлень про нікчемність правочину чи про пропозицію врегулювання спору ОСОБА_1 не отримувала, про що свідчить відсутність саме її підпису за їх отримання. Вважає висновки банку про нікчемність її договорів купівлі - продажу суб`єктивними і необгрунтованими та такими, що мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України - шахрайство, тобто спроба заволодіти її майном, або придбати право на це майно шляхом обману. Із відповідною заявою про ознаки шахрайства у діях ПУАТ «Фідобанку» і Фонду та з проханням порушити щодо них кримінальну справу, 11.05.2018 ОСОБА_1 звернулася до відповідних правоохоронних інстанцій. Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦПК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин є оспорюваним правочином. На даний час Договори купівлі - продажу Нерухомого майна і землі від 26.11.2015 не являються «недійсними» чи «нікчемними», відповідно до норм чинного законодавства України вони являються оспорюваними правочинами, що безпідставно не визнають позивач і Фонд. Пунктом 4 ППВСУ від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено: «Оскільки відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним, вкрай важливим є розмежування двох понять: «нікчемний правочин» та «оспорюваний правочин», бо кожен з видів недійсності правочинів передбачає різні шляхи захисту цивільних прав та інтересів». Пунктом 7 цієї Постанови зазначено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом, а також наголошено, що загальні норми визнання цивільно-правового договору укладеним наводяться в ч. 1 ст. 638 ЦК, відповідно до якої договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У первинному позові позивач керується виключно суб`єктивною думкою про нікчемність укладених договорів купівлі - продажу, не наводячи з цього питання об`єктивних належних доказів, а посилається на те, що продаж ніби - то вчинив неплатіжоспроможний банк та продаж об`єкта нерухомості ніби - то вчинено за ціною нижчою від звичайної більш ніж на 20 відсотків. З такою позицією первинного позивача погодитися неможливо так, як його твердження про нікчемність правочинів спростовуються наступним: Так, частиною 1 ст. 215 ЦК України зазначено: «Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Вважає, що всі вимоги зазначеної статті виконані Сторонами правочину, чого не заперечують і Продавець та Фонд. Частиною 2 ст. 215 ЦК України надано визначення недійсного (нікчемного) правочину: «Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин)». Продавцем і Фондом не доведено, що законом встановлена недійсність її правочинів, так як зазначені договори купівлі - продажу укладено з дотриманням всіх вимог чинного законодавства і їх неможливо вважати нікчемними чи недійсними. ПАТ «Фідобанк» посилається на те, що пунктом 3 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, коли банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору. Вважає, що цю законодавчу норму не можливо застосувати в її випадку, так як банком продано, а нею куплено об`єкти у платоспроможного на той час банку. Також, купівлю - продаж здійснено за ринковою вартістю, за ціною узгодженою Сторонами договорів № 3518 і № 3522, за наслідками грошової оцінки об`єктів продажу, що підтверджується наступними достовірними доказами: На підставі рішення Правління НБУ від 18.07. 2016 № 142-рш ПУАТ "Фідобанк" було віднесено до категорії неплатоспроможних, тобто на час укладення спірного правочину 25.11.2015 банк не було визнано неплатоспроможним, тому укладені банком оспорювані Договори купівлі - продажу № 3518 і № 3522 є правомірними (дійсними). Ці важливі докази ігноруються Продавцем і Фондом. У первинному позові позивач не посилається на замовлений самим же Продавцем - позивачем і виконаний суб`єктом оціночної діяльності 03.11.2015 (дата оцінки 02.11.2015 року) оцінювачем ТОВ «Центру опіки власності «ПАРЕТО» звіт (надалі - Звіт « ПАРЕТО»). Цей Звіт «ПАРЕТО» використаний Сторонами і нотаріусом при складанні Договорів купівлі - продажу Нерухомого майна і Землі, так як сумнівів в об`єктивності і правильності його виконання не має, адже звіт складений підприємством, що має Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №16478/14, виданий Фондом державного майна України 23.05.2014 та дійсний до 23.05.2017. Правовстановлюючі документи цієї фірми і наслідки виконаної роботи перевірені нотаріусом Авдієнком В.В.. До того ж, ця фірма наймалася самим Продавцем за згодою Покупця і зазначена у всіх документах купівлі - продажу, як належний суб`єкт оціночної діяльності. Тому об`єктивна оцінка вартості, виконана ТОВ «Центр опіки власності «ПАРЕТО» є належним і допустимим доказам вартості Нерухомого майна і земельної ділянки, які я придбала відповідно договорам купівлі - продажу від 26.11.2015 за № 3518 і № 3522. Твердження первинного позивача і Фонду про те, що банк передав у користування майно за цінами, нижчими на 20 відсотків від звичайних є надуманим і не відповідає дійсності. У своєму первинному позові позивач незаконно посилається на невідомий Покупцю і нотаріусу звіт про оцінку цього ж приміщення, складений суб`єктом оціночної діяльності ПП «ТА-Експерт-Сервіс» м. Києва у період 2017 року (надалі - Звіт «ТА-Експерт- Сервіс»). Невідомо яким чином, за висновком «ТА- Експерт-Сервісу», ринкова вартість нежитлового приміщення площею 217,6 кв.м., розташованого у АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 209 кв. м. станом на 25.11.2015, ніби - то, складає 3 890 386, 00 грн., без врахування ПДВ. Як вбачається із розрахунків ПДВ - 20% становить 778 077, 20 грн., а загальна сума оцінки майна з ПДВ, відповідно розрахунків становитиме 4 668 463,20 грн.. У матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази на підтвердження того, що Покупця, як власника об`єкту нерухомості, і нотаріуса, який оформляв договори купівлі - продажу, було повідомлено про проведення ретроспективної оцінки ПП «ТА-Експерт-Сервісом». Разом з тим, доводи Продавця щодо різниці в оцінці вартості об`єкту більш ніж на 20% не відповідають дійсності, з огляду на те, що оцінювач з ПП «ТА-Експерт-Сервіс» взагалі не оглядав цей об`єкт та не мав технічної документації на нього, про що вбачається із Звіту і Висновку та із свідчень Покупця - на той час власника майна. У ст. 33 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» зазначено, що оцінка нерухомості є недійсною за підстав не проведення огляду майна. Крім того, з тексту звіту про оцінку майна, складеного ПП «ТА -Експерт-Сервіс» не вбачається, що для порівняння вартості об`єктів нерухомості бралися об`єкти нерухомості, які були виставлені для продажу у жовтні та листопаді 2015 року у м. Черкасах, і в цьому звіті не має жодного рекламного оголошення про продаж подібного об`єкту нерухомості за аналогічною ціною станом на час укладення договору купівлі-продажу. До суду позивачем не надані докази дотримання ПП «ТА - Експерт - Сервісом» вимог до проведення незалежної оцінки майна та щодо дотримання цією фірмою законодавчих норм. Вбачаються суттєві недоліки у звіті та у висновку складеним ПП «ТА -Експерт-Сервіс», а саме: Зміст, форма, порядок складання, затвердження та строк дії звіту (акта) оцінки майна встановлюються Кабінетом Міністрів України. Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначає правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні. Статтею 12 цього Закону передбачено, що Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна здійснені суб`єктом оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна. Звіт, виконаний ПП «TA-Експерт-Сервіс» не відповідає цим законодавчим нормам, він не підтверджує жодної виконаної оцінювачем процедури, у ньому взагалі відсутні розділи, що розкривають зміст проведених процедур, із чого вбачається, що оцінка об`єкту Нерухомості і Землі проведена лише формально. Також зазначений звіт не відповідає вимогам пункту 56 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року за №1440, а саме: Опис об`єкта оцінки викладений у висновку одним реченням: «Згідно даних технічного паспорту, будівля 2009 р. побудови, має два поверхи, з підключеними мережами та комунікаціями. Технічний стан оцінюваних площ визначений як «добрий». Вважає, що такий поверховий опис нежитлового приміщення не дає змоги ідентифікувати його з подібними об`єктами нерухомості у м. Черкасах, що необхідно для здійснення незалежної респективної оцінки майна; Також не обґрунтовані підстави визнання технічного стану будівлі станом на 25.11.2015 р. «добрим»; Дата завершення складання звіту не зазначена, вказано лише 2017 рік; Оцінювачем не зазначено вид вартості - (оціночна) та база оцінки - (не ринкова (НС № 1); Перелік нормативно - правових актів, відповідно до яких проводиться оцінка, перелічено, але їх виконання не дотримано; Не перелічено і не вказано перелік обмежень, щодо застосування оцінки; Не викладено припущення, у межах яких проводилася оцінка; Не здійснено опис та аналіз зібраних і використаних даних та іншої інформації під час проведення оцінки; Не викладено зміст застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна; Відсутні будь - які заяви оцінювача про якість використаних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єктів оцінки; Відсутні додатки з копіями всіх вихідних даних, які роз`яснюють і підтверджують припущення і розрахунки. Як вбачається, більшість процедур по оцінці майна, передбачених пунктом 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових-прав»,оцінювачем не виконана, що свідчить про невідповідність звіту ПП «TA-Експерт-Сервіс» нормам чинного законодавства. Пунктом 57 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» встановлено, що звіт про-оцінку майно дозволено складати і у стислій формі у разі доопрацювання (актуалізації) оцінки об`єкта оцінки на нову дату оцінки, а також в інших випадках, визначених відповідними національними стандартами. Відповідно до цього ж п. 57 у звіті про оцінку майна, складеному у стислій формі, повинні зазначатися етапи проведення незалежної оцінки майна, здійснені оціночні процедури, міститися висновок про вартість, а також зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація. Вважає, що виконаний ПП «ТА -Експерт-Сервісом» звіт № 07-17-М 14-11, копія якого надана до суду, не відповідає вимогам чинного законодавства і висновок, зроблений на підставі цього звіту є необгрунтованим. До того ж, у висновку необгрунтовано зазначена вартість земельної ділянки площею 209 кв.м. сумою 294 968 грн. без урахування ПДВ. Також, у висновку зазначено вартість земельних поліпшень в сумі 3 595 418 грн., що є нереальним. До того ж оцінювачем не зазначено, які ж земельні поліпшення, коли і ким були здійснені. Оцінювачем також не враховано, що майже вся земельна ділянка знаходиться під забудовою, навкруги якої міститься невеличка смужка землі для обслуговування нежитлового приміщення, що свідчить про необ`єктивність та абстрактність звіту і висновку, виконаного ПП «ТА - Експерт-Сервісом» і про недобросовісність його виконавців. Як вбачається, висновок та звіт «ТА - Експерт - Сервіс», не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема ст. 102 ЦПК України. Також, про надуманість претензій Продавця до Покупця спірного Нерухомого майна свідчить лист уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Коваленка О.В. з повідомленням про продаж майна за ціною значно нижчою за звичайну ціну для здійснення відповідної операції. Цей лист датований 19.05.2017, в той час як звіт і висновок ПП «ТА-Експерт- Сервіс» складений згодом - після укладання договору № 07-17-М14 від 25.07.2017 на оцінку майна на замовлення ПУАТ «Фідобанк», а наказ про визнання правочину нікчемним виданий 22.02.2017 року, тобто ще до проведення грошової оцінки майна. Зазначені докази підтверджують надуманість і необґрунтованість висновків первинного позивача про нікчемність правочинів та вказують на прямі прояви шахрайства. Крім того, як зазначено у висновку звіту ПП «ТА-Експерт- Сервіс»:«Метою проведення оцінки є визначення ринкової вартості для подання у суд незалежної оцінки нерухомого майна». Зазначене свідчить про заздалегідь сплановану аферу замовником цієї оцінки майна. Вважає, що грошова оцінка майна взагалі не проводилася ПП «ТА - Експерт - Сервіс», а звіт і висновок щодо неї є підробленими документами, спрямованими на шахрайство з метою отримання незаконної вигоди - грошей. Статтею 79 ЦПК визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Вважає, що грошова оцінка майна визначена ПП «ТА - Експерт - Сервіс» не є достовірним доказом так, як всупереч нормам права звіт і висновок оцінювача по справі необхідним вимогам не відповідає та є неповним і необгрунтованим. Пунктами 23-26 Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2003 року за №1891, передбачено, що висновок про вартість майна, складений для цілей приватизації майна або для продажу (для договору купівлі - продажу), дійсний протягом шестимісячного строку від дати його затвердження. Другим пунктом Методики оцінки об`єктів нерухомості, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1995 року за № 629 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02 січня 2003 року за №3), визначено, що результати незалежної оцінки є чинними протягом шести місяців від дати оцінки, якщо інший строк не передбачений у звіті щодо незалежної оцінки. Відповідно постанови Кабміну 358, строк дії оцінки для цілей оподаткування теж складає 6 місяців. Згідно вимог пункту 3.4 Порядку проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах за №2 від; 09.01.2003 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №396/7717 від 23.05.2003, термін чинності звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки становить один рік з дати оцінки. Зазначений термін (строк) у відповідності з Порядком встановлюється незалежно від того, чи зазначений він оцінювачем у самому звіті про експертну грошову оцінку земельної ділянки, чи ні. 08.06.2018 ОСОБА_1 замовила витяг з технічної документації про нормативно - грошову оцінку земельної ділянки площею 209 кв. м., яка знаходиться по АДРЕСА_1 , вартість якої оспорюється в суді. Так, як дата складання звіту, складеного ПП «ТА - Експерт - Сервіс» не зазначена, а судячи із висновку, договір № 07-17-М 14 про грошову укладено 25.07.2017 на замовлення ПУАТ «Фідобанк», а позовна заява датована позивачем 15.12.2017 шестимісячний строк дійсності звіту № 07-17-М14-11 вже минув і він не може використовуватися як доказ по справі, також по цій обставині. В первинній позовній заяві зазначено, що процедура ліквідації ПУАТ «Фідобанку» проводиться з 20 липня 2016 року до 19 липня 2018 року включно. Як вбачається із матеріалів справи, 20 липня 2018 року відбувається державна реєстрація припинення юридичної особи ПУАТ «Фідобанку» в результаті ліквідації. На підставі викладеного вище просить суд визнати правомірним (дійсним) договір купівлі - продажу від 26.11.2015 укладений між ПУАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. за реєстраційним № 3518; визнати правомірним (дійсним) договір купівлі - продажу від 26.11.2015, укладений між ПУАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. за реєстраційним № 3522; стягнути із відповідачів судові витрати у солідарному співвідношенні.

Ухвалою суду від 15.08.2018 дані позови були об`єднані в одне провадження.

Ухвалою суду від 09.07.2019 первісну позовну заяву ПАТ «ФІДОБАНК» до ОСОБА_1 , третя особа: Державна організація (установа, заклад) «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» про визнання нікчемного правочину недійсним залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивач та представник позивача за зустрічним позовом позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд позов задовольнити. При цьому ОСОБА_1 пояснила, що договори не можуть бути нікчемними, оскільки порушень щодо їх укладання не було. Просила визнати правомірним (дійсним) договір купівлі - продажу від 26.11.2015 укладений між ПУАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. за реєстраційним № 3518; визнати правомірним (дійсним) договір купівлі - продажу від 26.11.2015, укладений між ПУАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. за реєстраційним № 3522; стягнути із відповідачів судові витрати у солідарному співвідношенні. Вважає, що сам факт звернення банку до суду з позовом є порушенням її прав, які вона зустрічним позовом намагається захистити.

Представники відповідачів в судові засідання повторно не з`явилися, про причину не явки суду не повідомили, були повідомленими про день та час розгляду справи рекомендованими листами.

Суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

26.11.2015 між ПУАТ "Фідобанк" в особі представника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено два договори купівлі-продажу, посвідчені Авдієнком В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, а саме: Договір купівлі - продажу нежитлового будинку площею 217,6 кв.м., за реєстровим номером 3518 та Договір купівлі - продажу земельної ділянки площею 209 кв.м., за реєстровим номером 3522.

Згідно Акту прийому передачі до Договору купівлі продажу нерухомого майна від 26.11.2015 Продавець (ПАТ «ФІДОБАНК» в особі представника ОСОБА_3 С.В. передав, а Покупець ( ОСОБА_1 ) прийняв у приватну власність належну Продавцю на праві власності нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 217,6 кв.м., літера А-2.

Відповідно до п. 2.1. Договору купівлі продажу нерухомого майна від 26.11.2015 до сплати за приміщення належала сума 1784000,00 грн. в т.ч. ПДВ 297333,33 грн., яка повністю сплачена Покупцем на час складання даного Акту у порядку і терміни, що зазначені в Договорі.

Згідно Акту прийому передачі земельної ділянки від 26.11.2015 Продавець (ПАТ «ФІДОБАНК» в особі представника ОСОБА_3 С. ОСОБА_4 передав, а Покупець ( ОСОБА_1 ) прийняв земельну ділянку, що знаходиться на території Черкаської міської Ради, площею 209.0 кв.м., розташовану в АДРЕСА_1 кадастровий номер земельної ділянки :02:040:0028.

Відповідно до п. 3 Договору купівлі продажу земельної ділянки від 26.11.2015 до сплати за земельну ділянку площею 0,0209 га, кадастровий номер :02:040:0028, цільове призначення: для комерційного використання, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (п`ятдесят АДРЕСА_2 ) належала сума 286000,00 грн. без ПДВ, яка повністю сплачена Покупцем на час складання даного акту у порядку і терміни, що зазначені в Договорі.

Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до вимог ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визначення права.

Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно із ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що 26.11.2015 між ПУАТ "Фідобанк" в особі представника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір купівлі - продажу нежитлового будинку площею 217,6 кв.м., за реєстровим номером 3518 та Договір купівлі - продажу земельної ділянки площею 209 кв.м., за реєстровим номером 3522, які посвідчені ОСОБА_5 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу.

Також відповідно до Актів прийому передачі до Договору купівлі продажу нерухомого майна та земельної ділянки від 26.11.2015 вартість вказаного майна повністю сплачена Покупцем на час складання даного Акту у порядку і терміни, що зазначені в Договорі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що під час укладання Договору купівлі - продажу нежитлового будинку площею 217,6 кв.м., за реєстровим номером 3518 та Договору купівлі - продажу земельної ділянки площею 209 кв.м., за реєстровим номером 3522, які посвідчені ОСОБА_5 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу,позивач та відповідачі домовилися щодо усіх істотних умов договорів. Між сторонами було досягнуто усіх істотних умов договорів щодо їх виконання, і волевиявлення їх було вільним. Також відбулось повне виконання договорів, а саме: було сплачено за нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 217,6 кв.м., літера А-2, 1784000,00 грн. в т.ч. ПДВ 297333,33 грн., за земельну ділянку площею 0,0209 га, кадастровий номер :02:040:0028, цільове призначення: для комерційного використання, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (п`ятдесят АДРЕСА_2 ) сплачено 286000,00 грн. без ПДВ.

З огляду на зазначене, суд погоджується з твердженнями позивача, щодо дійсності даних правочинів.

На підставі викладеного вище, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «ФІДОБАНК», третя особа: Державна організація (установа, заклад) «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» про визнання правомірності (дійсним) договорів купівлі продажу- підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки позивачем ОСОБА_1 відповідно до квитанції до приходного кассового ордера (згідно договору на правову допомогу від 01.03.2018) сплачено 17868,00 грн., а тому до стягнення з відповідача ПАТ «ФІДОБАНК» на користь ОСОБА_1 підлягають судові витрати в розмірі 17868,00 грн..

Керуючись ст.ст. 203, 204, 215, 319, 321, 328, 392, 655, 657 ЦК України, ст.ст. 7-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд-

Ухвалив :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК», Державна організація (установа, заклад) «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» про визнання правомірності (дійсним) договорів купівлі продажу задоволити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу від 26.11.2015, укладений між ПУАТ «ФІДОБАНК» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. за реєстраційним номером № 3518.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу від 26.11.2015, укладений між ПУАТ «ФІДОБАНК» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. за реєстраційним номером № 3522.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» на користь ОСОБА_1 судові витрати на надання правничої допомоги у сумі 17868, 00грн.

Копію заочного рішення направити учасникам справи, які не з`явились в судове засідання, в порядку, передбаченому статтею 272 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені та проголошені у судовому засіданні 12.11.2019.

Повний текст рішення складено 22.11.2019.

Позивач: ОСОБА_1 (1949 року народження, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_3 )

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК, код ЄДРПОУ - 14351016, місце знаходження: вул. Велика Васильківська, 10, м. Київ.

Відповідач: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, код ЄДРПОУ - 21708016, місце знаходження: вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ.

Головуючий: Н. М. Кондрацька