Справа № 206/4079/19
Провадження № 2/206/1090/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Мороза К.Т.

представника позивача Козловського Д. Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом Комунального закладу «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Представник позивача в позовній заяві зазначив, що ОСОБА_2 , 1938 року народження, інваліду другої групи загального захворювання, було надано путівку № 246 від 17.06.2008 року для зарахування його на повне державне утримання до Комунального закладу «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради», як особі, що потребує постійного стороннього догляду, побутового та медичного обслуговування. 27.06.2008 року ОСОБА_2 за особистим бажанням відмовився від проживання у пансіонаті на повному державному утриманні, однак прийняв рішення про влаштування його до пансіонату за умовами 100 % відшкодування за надання йому послуг. Між ними було укладено договір № 16 від 27.06.2008 року, на підставі якого, Головним управлінням праці та соціального захисту населення обласної державної адміністрації видано путівку № 298 від 27.06.2008 року, для проживання відповідача на платній основі. Відповідно до умов договору, відповідач взяв на себе зобов`язання оплачувати надані послуги з дня поселення та своєчасно сплачувати до 5 числа кожного місяця суму, яка щоквартально розраховується на його утримання. Починаючи з червня 2009 року, відповідач невчасно вносив оплату за наданні йому послуги, чим порушував умови п 2.3 Договору. У зв`язку із систематичним невиконанням умов Договору відповідачем, пансіонат був змушений неодноразово звертатися із позовними заявами до Самарського районного суду м. Дніпропетровська щодо примусового стягнення заборгованості. Рішення суду про стягнення заборгованості з відповідача від 14.06.2011 року на суму 37788,95 грн., від 11.04.2013 року на суму 42377,07 грн., від 19.06.2015 року на суму 75316,64 грн., від 16.08.2016 року на суму 37805,39 грн., від 03.07.2018 на суму 105306,16 грн. знаходяться на виконанні у державній виконавчій службі, де проводиться стягнення у розмірі 20% від його пенсії. На даний час заборгованість відповідача за період з 01.02.2018 року по 11.02.2019 року складає 74330,65 грн., пеня - 371 гри. 64 коп., а всього 74702 грн. 29 коп., яку представник позивача просив стягнути з відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій зазначив, що від медичних послуг він не відмовлявся та користується ними по мірі необхідності. Він вважає, що плата за проживання та надані послуги повинні залежати від стану підопічного.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

05.08.2019 у даній справі відкрито провадження та призначено судове засідання.

22.08.2019 представник позивача Кондрашевський О . Д. подав до канцелярії суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням юрисконсульта пансіонату в черговій відпустці з 27.08.2019 по 20.09.2019.

29.08.2019 до канцелярії суду засобами електронного зв`язку та 03.09.2019 засобами поштового зв`язку від відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність у зв`язку із поганим самопочуттям та письмовими поясненнями по суті спору.

03.09.2019 судове засідання було відкладено на 24.09.2019 у зв`язку із неявкою сторін у судове засідання та клопотанням представника позивача.

Під час розгляду справи судом заслухано вступне слово представника позивача та досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

24.09.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Комунальний заклад «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради діє на підставі Статуту (нова редакція), що затверджений Рішенням Дніпропетровської обласної ради № 106-6/VII від 28.10.2016 (а.с. 37-50).

Рішенням Дніпропетровської обласної ради від 23 травня 2008 року № 402-15/У змінено назву «Дніпропетровський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів» на «Комунальний заклад «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради» (а.с. 53).

ОСОБА_2 інваліду другої групи загального захворювання було надано путівку № 246 від 17.06.2008р. для зарахування його на повне державне утримання до КЗ «Дніпропетровський будинок-інтернат для громадян похилого віку» ДОР», як особі, що потребує постійного стороннього догляду, побутового та медичного обслуговування (а.с. 8).

27 червня 2008 року відповідач за особистим бажанням відмовився від проживання у пансіонаті на повному державному утриманні і прийняв особисте рішення про влаштування його до пансіонату за умовами 100% відшкодування за надання йому послуг, передбачених п. 2.2 Статуту пансіонату, що підтверджується відповідною заявою (а.с.9).

27.06.2008 року між Дніпропетровським будинком-інтернатом для громадян похилого віку і ОСОБА_2 було укладено договір про надання послуг № 16, відповідно до умов якого, позивач взяв на себе зобов`язання по утриманню відповідача у пансіонаті, а відповідач зобов`язався вносити за це відповідну плату, яка складає 1221,72 грн. за один місяць утримання до кожного 5 числа місяця, з передбаченим, відповідно до п. 3.2 договору, правом на надання остаточного розрахунку відповідно до фактичної вартості наданих послуг протягом наступного місяця, слідуючого за звітним кварталом, та Головним управлінням праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації надано відповідну путівку на платній основі № 298 від 27.07.2008 (а.с.10-11, 12).

В розрахунках на утримання одного підопічного встановлені суми за місяць починаючи з І кварталу 2018 року по І квартал 2019 року включно, що має бути сплачені відповідачем відповідно до умов договору (а.с. 14-19).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального закладу «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради заборгованість станом на 18.02.2016 року в розмірі 36427,39 грн. за договором про надання послуг № 16 від 27.06.2008 року та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. В іншій частині позову відмовлено (а.с. 20-22).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального закладу «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради заборгованість за період з 19 лютого 2016 року по 31 січня 2018 року в розмірі 103546,16 грн. за договором про надання послуг № 16 від 27.06.2008 року та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. В іншій частині позову про стягнення пені відмовлено (а.с. 23-26).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року розірвано договір № 16 від 27 червня 2008 року про надання послуг, який укладений між ОСОБА_2 та Дніпропетровським будинком-інтернатом для громадян похилого віку та інвалідів (правонаступник якого Комунальний заклад «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради) (а.с. 35).

Згідно зведеного розрахунку боргу за судовими рішеннями та позовами до суду на мешканця пансіонату ОСОБА_2 , згідно договору № 16 від 27.06.2008 станом на 12.02.2019, заборгованість ОСОБА_2 складає разом 322557,97 грн. (а.с. 14).

Згідно довідки № 320-05/04-08 від 01.02.2019 ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 отримує пенсію за віком, з серпня 2018 року по січень 2019 року разом - 22761,9 грн. (а.с. 36).

Після стягнення судом з відповідача заборгованості 03.07.2018 року в розмірі 103546,16 грн., останній продовжує проживати у пансіонаті та не здійснює оплату за своє утримання, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період з 01.02.2018 по 11.02.2019 у розмірі 74702,29 грн., яка підтверджується розрахунком оплати за проживання (а.с.13).

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, і за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1. ст. 629 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Аналіз приведених вище норм права у виниклих спірних правовідносинах та досліджених в судовому засіданні доказів, приводить суд до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 74330,65 грн. за договором про надання послуг № 16 від 27.06.2008 року за період з 01.02.2018 по 11.02.2019.

Що стосується вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 371,64 грн. суд виходить з наступного.

За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, договором про надання послуг № 16 від 27.06.2008 року встановлена відповідальність за прострочення у виплаті Інтернату передбаченої договором суми. В такому випадку громадянин за кожний день прострочення платежу сплачує Інтернату пеню в розмірі 0,5 % від суми договору, яка була вірно розрахована представником позивача та надана суду у вигляді розрахунку, а тому пеня у розмірі 371,64 грн. підлягає стягненню з відповідача за порушення зобов`язання щодо сплати платежів по договору.

Як вбачається з надісланої відповідачем заяви відповідач не оспорює факт виниклої перед позивачем заборгованості за оплату послуг відповідно до умов договору. В той же час, відповідач нарікає на неналежні умови утримання в пансіонаті, в обґрунтування чого надає листи, в яких він звертався до посадових осіб органів державної влади та правоохоронних органів із скаргами на неналежні умови утримання та інші порушення права, що на його думку мали місце. Дані листи не можуть слугувати належним доказам тієї обставини, що в пансіонаті неналежні умови утримання, так як такі факти підлягають доказуванню. Відповідач, як сторона договору, не був позбавлений права розірвати договір або ставити питання про зміну його умов з позивачем, якщо його не влаштовували умови перебування у пансіонаті.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач свої зобов`язання по сплаті коштів за надані послуги не виконав, у позивача виникло право вимагати стягнення заборгованості у примусовому порядку, з урахуванням викладеного суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення заборгованості цілком обґрунтоване, та таке, що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин.

Згідно ч. 1, 2 статті ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи результат вирішення справи та те, що відповідач є інвалідом 2 групи, суд вважає за необхідне судові витрати зі сплати судового збору компенсувати позивачу за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 623, 625, 629, 903 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 13, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Комунального закладу «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального закладу «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради(місцезнаходження: 49127, м. Дніпро, вул. Гаванська, буд. 15, ) заборгованість за період з 01.02.2018 по 11.02.2019 в розмірі 74330,65 грн., пеню в розмірі 371,64 грн. за договором про надання послуг № 16 від 27.06.2008.

Судові витрати зі сплати судового збору компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення буде складено 27.09.2019.

Головуючий суддя: К.С. Маштак