Ухвала

31 січня 2019 року

м. Київ

справа № 639/2370/18

провадження № 61-1558ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, подану адвокатом Мілірудом ЄвгеномОлександровичем, на постанову Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_4, в якому просила стягнути з відповідача на її користь відшкодування майнової шкоди в розмірі 2 517,19 грн та моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 серпня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди, заподіяної здоров'ю, в розмірі 2 314,19 грн, моральної шкоди - в сумі 2 500,00 грн, понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн, а всього 7 814,19 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Постановою Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 серпня 2018 року змінено, скасувавши його в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн, та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Розмір стягнутої з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суми відшкодування майнової шкоди, заподіяної здоров'ю, в розмірі 2 314,19 грн зменшено до 494,93 грн, а всього загальну суму зменшено з 7814,19 грн до 2 994,93 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

13 січня 2019 року (відповідно до відмітки на поштовому конверті) ОСОБА_1 через адвоката Міліруда Є. О. направила касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2018 року визначено в розмірі 1 762,00 грн.

Ціна позову у даній справі станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762,00 грн Х 100 = 176 200,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 через адвоката Міліруда Є. О. подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, поданою адвокатом Мілірудом Євгеном Олександровичем, на постанову Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько