Справа № 458/259/18 Головуючий у 1 інстанції: Кріль Л.М.
Провадження № 22-ц/811/2917/19 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар Жукровська Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові, цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Канарєєва Івана Олеговича на рішення Турківського районного суду Львівської області від 22 липня 2019 року, постановлене в складі головуючого судді Кріль Л.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, і з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягувати з нього аліменти у розмірі Ѕ частки його доходу. В обґрунтування позову покликався на те, що із 12.07.2016 року він сплачує аліменти на користь відповідачки, ОСОБА_2 на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частини із усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку на кожну дитину. На даний час загальна сума аліментів, яку він сплачує, становить 1 674 грн. 00 коп., що підтверджується довідкою про розмір сплачених аліментів № 1093/01-11 від 28.02.2018 року, виданою Турківським районним ВДВС ГТУЮ у Львівській області.

Внаслідок нещасного випадку, він 07.11.2018 року отримав ІІІ (третю) групу інвалідності, тобто є непрацездатним, і на сьогоднішній день єдиним його доходом є отримання пенсії по інвалідності в сумі 1 452 грн. 00 коп. на місяць, що підтверджується довідкою про отримання пенсії по інвалідності № 90 від 28.02.2018 року. Оскільки його пенсія становить 1 452 грн. 00 коп. на місяць, а сума аліментів, які він сплачує - 1 674 грн. 00 коп., він не має змоги сплачувати аліменти у такій сумі, тобто 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а може сплачувати аліменти лише в розмірі 1/2 частини від доходу.

Тому просив змінити спосіб стягнення аліментів, які він сплачує на утримання трьох неповнолітніх дітей і стягувати такі в розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу).

Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 22 липня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, визначений рішенням Турківського районного суду Львівської області від 12.07.2016 року у справі № 458/697/16-ц 2/458/225/2016.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти щомісячно в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Виконавчий лист, раніше виданий Турківським районним судом Львівської області на підставі рішення Турківського районного суду Львівської області від 12.07.2016 року по справі №458/697/16-ц 2/458/225/2016 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - відкликано.

Не погоджуючись з даним рішення, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Канарєєв І.О. оскаржив таке в апеляційному порядку.

Вважає рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 щомісячно аліментів в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивач звернувся в суд з позовом про зміну способу стягнення аліментів і просив ухвалити рішення, яким стягувати з нього Ѕ частину з його доходів, оскільки став інвалідом ІІІ групи і єдиним його доходом є пенсія по інвалідності в розмірі 1 452 грн. 00 коп., однак згідно довідки, виданої Турківським районним ВДВС ГТУЮ у Львівській області розмір щомісячних аліментів становить 1 674 грн. 00 коп., що значно перевищує розмір отриманої пенсії. Внаслідок ухвалення оскаржуваного рішення, аліменти, які сплачував позивач на утримання трьох неповнолітніх дітей не лише не зменшилась, а навпаки збільшилась з 30% до 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що на сьогоднішній день становить 3 177 грн. 00 коп., тобто в два з половиною рази більше від отримуваного ним доходу (пенсії).

Зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки він просив лише змінити спосіб стягнення аліментів з Ѕ частини від усіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на Ѕ частину від усіх його доходів.

Просить рішення Турківського районного суду Львівської області від 22 липня 2019 року частково скасувати в частині стягнення не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» створено Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

А відтак, справа розглядається Львівським апеляційним судом у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України, розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи окрім направлення повідомлень, також і шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явились.

Оскільки рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі не приймалось, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи у їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вирішуючи спір і частково задовольняючи позовні вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наведені в позовній заяві доводи щодо погіршення стану здоров`я позивача , є правовою підставою для зменшення розміру аліментів, проте не є правовою підставою для порушення гарантованих державою прав дітей на гідний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Тому з урахування усіх обставин по справі, суд дійшов висновку, що розмір аліментів, який підлягає стягненню з позивача на користь відповідача, з врахуванням змін до діючого Сімейного кодексу України щодо мінімального розміру стягуваних аліментів, підлягає зміні до 1/2 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, оскільки такий є помилковим та свідчить про неправильне застосування норм матеріального права.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України (у редакції, чинній до прийняття Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 викладено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, відповідно до статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Однак такої вимоги позивач не заявляв.

Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, проте може бути підставою для перерахунку розміру стягнутих аліментів державним виконавцем.

Зазначене узгоджується з висновком об`єднаної палати Касаційного цивільного суду щодо застосування норм права, викладеним у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18).

Судом встановлено, що із позивача, відповідно до рішення Турківського районного суду Львівської області від 12.07.2016 року у справі № 458/697/16-ц 2/458/225/2016, стягуються аліменти в користь ОСОБА_2 на дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частини із усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи із 21.06.2016 року і до повноліття дітей.

Згідно наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що ОСОБА_1 приймає участь в утриманні дітей, сплачує на користь ОСОБА_2 аліменти на дітей, розмір яких становив в середньому за період із липня 2017 року по листопад 2017 року - 1 590 гривень, а із грудня 2017 року по лютий 2018 року - 1 674 гривні на місяць (а.с.8).

Позивачу встановлено ІІІ (третю) групу інвалідності з 07.11.2017 року по 01.12.2018 року і таку продовжено по 01.12.2020 року.

Згідно довідки Головного управління ПФУ у Львівській області (Турківський район) від 28.02.2018 № 90 позивач ОСОБА_1 знаходиться на обліку в управлінні та отримує пенсію в сумі 1 452 гривні 00 копійок, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № 133734.

Звертаючись в суд з позовом про зміну способу стягнення аліментів та в подальшому із заявою про зменшення розміру аліментів, позивач фактично просив вирішити про стягнення аліментів в тій же часті від заробітку, що визначена рішенням Турківського районного суду Львівської області від 12.07.2016 року у справі № 458/697/16-ц 2/458/225/2016, однак без зазначення 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обґрунтовуючи тим, що розмір його доходу є значно меншим від розміру аліментів, визначеного даним рішенням, і він не має можливості сплачувати аліменти в такому розмірі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач просив лише про стягнення з нього аліментів в розмірі Ѕ частини його доходів, однак, суд не змінюючи частки, яка визначена рішенням Турківського районного суду м. Львова від 12.07.2016 року у справі № 458/697/16-ц та застосовуючи положення ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину на даний час не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, фактично вирішив про збільшення розміру аліментів, в той як позивач просив про зменшення розміру аліментів шляхом зміни способу стягнення.

Як вбачається з правової позиції Верховного суду в справі ВС/КЦС № 461/4936/16 від 31.10.2018 року мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує.

В той же час мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж встановлений законодавством. А відсутність у судовому рішенні посилання на ч. 2 ст. 182 СК України буде позбавляти дітей позивача, як власників аліментів на мінімально гарантований державою їх розмір.

За відсутності вимоги про зміну визначеного раніше рішенням суду розміру аліментів, у суду першої інстанції не було правових підстав для вирішення питання про стягнення аліментів в новому розмірі, оскільки відповідно до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка стягувалась на дітей, вже була визначена Турківським районним судом Львівської області в рішенні від 12.07.2016 року по справі № 458/697/16-ц.

З мотивів викладених вище колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів звертає увагу позивача на те, що він не позбавлений права звернутись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, визначеного у часті від заробітку (доходу), у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Також позивачу слід врахувати, що питання утримання дитини, батьки якої не мають можливості її утримувати, регулюється приписами ч. ч. 8-10 ст. 181 СК України.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку з викладеним, рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів підлягає скасуванню із відмовою в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно ч.1, п.п.1,2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, то з позивача підлягають стягненню витрати на судовий збір, пов`язані з розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанцій в сумі 1921 грн. (768, 40 +1152,60=1921)

У відповідності до вимог абзацу 2 ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 21 грудня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Канарєєва Івана Олеговича задовольнити частково.

Рішення Турківського районного суду Львівської області від 22 липня 2019 року про часткове задоволення позову скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 1921 грн. на рахунок за наступними реквізитами: Отримувач: УК у Личаківському районі м. Львова 22030101 Код отримувача (код ЄДРПОУ): 38007620 МФО: 899998 Рахунок отримувача: 6080081 Код класифікації доходів бюджету: 22030101 Призначення платежу: Судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Львівський апеляційний суд (назва суду, де розглядалась справа), (суду, де розглядалась справа).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2019 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.