П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 2-2039/05 372/3210/18

Номер провадження № 22-ц/824/345/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Шахової О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Іваницької О. В.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 15 листопада 2018 року, постановлену під головуванням судді Зінченко О. М., у справі за скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на дії державного виконавця,

в с т а н о в и в :

У грудні 2005 року ОСОБА_4 звернулась до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з останнього аліментів на її користь на утримання сина ОСОБА_7 у розмірі ј частини заробітку відповідача, але не менше неоподаткованого мінімуму доходу громадян.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2005 року (а.с. 10) позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини щомісяця, починаючи з 07 грудня 2005 року до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 51 грн. державного мита.

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернувся зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просив визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Курашової Катерини Вікторівни щодо складання довідки-розрахунку від 11 жовтня 2018 року, зобов'язати старшого державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Курашову КатеринуВікторівну усунути порушення шляхом складання довідки-розрахунку на підставі виконавчого листа, виданого Обухівським районним судом Київської області.

Скаргу вмотивовано, зокрема, тим, що в рамках виконавчого провадження № 8868370 старший державний виконавець склала довідку розрахунок від 11 жовтня 2018 року. На думку скаржника, вищевказана довідка є незаконною.

Так, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2005 року розмір аліментів визначено не було. Разом з тим, старший державний виконавець, нараховуючи заборгованість по сплаті аліментів, фактично одноособово визначила їх розмір, чим перевищила свої повноваження. Крім того, останньою не було враховано кошти від реалізації майна боржника, які мали б зараховуватись у рахунок сплати аліментів.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 15 листопада 2018 року (а.с. 56 - 57) відмовлено в задоволенні поданої скарги.

Не погоджуючись з вищевказаним судовим рішення, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3

06 грудня 2018 року подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 15 листопада 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивував, зокрема, тим, що на підставі виконавчого листа № 2-2039-05 від 02 вересня 2008 року, виданого Обухівським районним судом Київської області, було відкрито виконавче провадження, у рамках якого 11 листопада 2018 року старший державний виконавець Курашова К. В. склала довідку-розрахунок.

Разом з тим, суд встановив розмір аліментів у вигляді ј частини щомісяця, починаючи з 07 грудня 2005 року до повноліття дитини, тобто судом не було чітко визначено розмір аліментів, а тому старший державний виконавець не мала права нараховувати аліменти у розмірі ј частини від доходу ОСОБА_3, а також ј частини від середньої заробітної плати в Обухівському районі.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_3 сплачував мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину, визначений ст. 182 СК України, а саме 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а потім 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Тобто, на думку скаржника, старшим державним виконавцем було фактично перевищено повноваження. Крім того, ні старший державний виконавець, ні стягувач не позбавлені права звернутись до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення або роз'яснення рішення суду.

Також, довідка-розрахунок не відповідає формі, встановленій Інструкцією з організації примусового виконання рішень.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 січня 2019 року поновлено ОСОБА_3 процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою та надано строк для подачі відзиву.

Старший державний виконавець Курашова К. В. не скористалась процесуальним правом на подачу відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 січня 2019 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в судове засідання з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні ОСОБА_2 в ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ній.

Старший державний виконавець Курашова К. В. до суду апеляційної інстанції не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України розглядати справу за її відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення представника скаржника, що з'явився у судове засідання, дослідивши матеріали справи та письмові докази, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 22 грудня 2005 року задоволено позов ОСОБА_4, стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, та працює електромонтером у «Обухів електромонтаж» на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини щомісяця, починаючи з 07 грудня 2005 року до повноліття дитини.

На виконання вищевказаного рішення було видано виконавчий лист, на підставі якого відділом Державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження.

11 жовтня 2018 року старшим державним виконавцем Курашовою К. В. було здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_3 і складено довідку, з якої вбачається, що станом 09 серпня 2018 року борг становить 67 037 грн. 86 коп.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця вчинені своєчасно в межах її повноважень та відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доводів, викладених в скарзі.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно статті 1 «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з положеннями ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Стаття 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначає порядок стягнення аліментів, а саме ч. 1 передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Відповідно до п. 2 ч. 4 вищезазначеної норми виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов'язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі подання заяви стягувачем або боржником.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Ст. 195 Сімейного Кодексу України встановлено заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Проаналізувавши наведені вище обставини, виходячи з вимог закону, колегія суддів дійшла висновку, що старшим державним виконавцем Курашовою К. В. було вчинено дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», в рамках повноважень останньої, спрямовані на забезпечення належного виконання рішення суду.

Крім того, скаржником не надано належних та допустимих доказів стосовно неправомірності дій старшого державного виконавця.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Отже, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції повно та об'єктивно дослідив обставини, що мають значення для справи і прийшов до обґрунтованих висновків щодо правомірності дій державного виконавця.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, як таку, що є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 15 листопада 2018 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 14 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О. В. Шахова