Справа № 361/974/19
Провадження № 2-о/361/68/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 лютого 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Селезньової Т.В., при секретарі Корніюк К.А., розглянувши в судовому засіданні в місті Бровари заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2,

встановив:

ОСОБА_1 подав заяву з посиланням на Закон «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В заяві просить видати обмежувальний припис ОСОБА_2 у вигляді заборони перебувати у місці спільного проживання за адресою АДРЕСА_1 протягом трьох місяців, і накласти на нього стягнення у формі виконання громадських робіт на строк 30 годин. Заява вмотивована тим, що ОСОБА_2 є сином його дружини від її першого шлюбу, проживає разом з ним у належному заявникові будинку, не працює, користуючись комунальними послугами, коштів не надає, проявляє зневагу і агресію до дочки і сина заявника (які є повнолітніми). Зокрема, 31.01.2019р. о 20-00 між ним і ОСОБА_2 сталась сварка, при якій ОСОБА_2 у збудженому стані (можливо від наркотиків) ображав нецензурними словами, провокував на бійку, казав, що застрелить. За останні п'ять місяців заявник чотири рази звертався до поліції, в тому числі просив застосувати терміновий заборонний припис, враховуючи системний прояв агресивної поведінки, але у цьому було відмовлено.

Згідно ст.350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства.

Згідно ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: зокрема, п.1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Згідно ст.350-3 ЦПК України заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису, а також інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції.

Згідно ст.350-4 ЦПК України в заяві про видачу обмежувального припису мають бути зазначені, зокрема, п. 3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Згідно ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

ОСОБА_2 не з'явився, будучи викликаним, зі слів матері - хворіє. Суд ухвалив розглянути заяву у його відсутності.

В судовому засіданні заявник пояснив, що з 1996 року перебуває у шлюбі з матір'ю ОСОБА_2, ОСОБА_2 вселився у його будинок разом з матір'ю та був зареєстрований за цією адресою, після закінчення школи певний час жив у іншому місці, а з 2014 року повернувся і постійно проживає у будинку. Будинок належить заявнику (є спадщиною від батьків). Два останні роки ОСОБА_2 ніде не працює, спілкується з людьми, що відсиділи або наркоманами. Постійно виникають конфлікти, основна причина яких - за змістом розповіді заявника - неправильний спосіб життя ОСОБА_2 (не працює, приводить сумнівних людей у будинок), і крім того, манера ОСОБА_2 постійно висловлюватись нецензурно при заявникові, при дружині і при дочці та при сину заявника («постійно і без причини на всіх матюкається»), на що заявник, який не бажає терпіти нецензурну лексику у своєму будинку, робив ОСОБА_2 зауваження, а ОСОБА_2 реагує нецезурною лайкою, ображає його, принижує. 5.08.2018р. конфлікт виник з тої причини, що ОСОБА_2 привів незнайомого чоловіка, вони закрились у кімнаті, пили, а потім той чоловік залишався ночувати, лягли спати, а заявник вимагав сторонню особу залишити будинок, казав, що не хоче бачити цих людей у своєму будинку; ОСОБА_2 почав ображати і принижувати нецензурно, сталась сварка, в процесі сварки заявникові була розсічена брова заявнику, заявник звертався до поліції. 22.10.2018р. ОСОБА_2 прийшов додому неврівноважений, роздратований, висловився нецензурно; на зауваження заявника не лаятись, бо йому неприємно це чути, ОСОБА_2 провокував бійку (виставляв груди, казав, що ти хочеш від мене, що ти мені вказуєш?) з даного приводу заявник звертався до поліції. 23.12.2018р. ОСОБА_2 нецензурно висловився на адресу дочки заявника (1999р.н.), заявник вступився і зробив зауваження, на що ОСОБА_2 став висловлюватись нецензурно на його адресу, казав, що ти хочеш, я тебе застрелю, на що заявник зауважив, що якщо застрелить, то буде сидітиме; з приводу даного випадку заявник заявив у поліцію. 31.01.2019р. кіт терся ОСОБА_2 об ноги, а той висловився нецензурно на кота, заявник зробив зауваження, на що ОСОБА_2 став ображати його, казав застрелю, але просто казав, не кидався. ОСОБА_2 живе в одній кімнаті з 21-річним сином заявника, постійно виражається у розмові з сином нецензурно, своєю нецензурною лайкою принижує всіх членів сім'ї.

До заяви долучено:

Довідку, що заявник є власником будинку;

Висновки Броварського ВП ГУНП від 16.08.2018р. за наслідками перевірки факту від 5.08.2018р., від 1.11.2018р. за наслідками перевірки факту від 22.10.2018р., від 2.01.2019р. за наслідками перевірки факту від 23.12.2018р.

За змістом даних висновків заявник звертався в поліцію з приводу конфліктів з ОСОБА_2, причини конфліктів: ОСОБА_2 5.08.2018р. привів до будинку невідомого чоловіка, заявник намагався вигнати останнього, ОСОБА_2 вступився і виник конфлікт. Опитана ОСОБА_3 (мати ОСОБА_2) пояснила, що син прийшов з товаришем по роботі, а ОСОБА_1 спровокував конфлікт, бо не терпить, коли додому приходять сторонні люди; спиртні напої ОСОБА_2 і його товариш не вживали, неправомірних дій відносно заявника не вчиняли. У висновку зазначено, що проведено профілактичну бесіду; 22.10.2018р. заявник звернувся до поліції через конфлікт з ОСОБА_2, який висловлювався нецензурно, принижував честь та гідність, звернувся з метою фіксації конфлікту; 23.12.2018р. заявник звернувся до поліції через конфлікт з ОСОБА_2, який висловлювався нецензурно, принижував честь та гідність, погрожував фізичною розправою, але без реальних дій, заявник викликав поліцію, на час приїзду ОСОБА_2 пішов з дому, при подальшій розмові пояснив, що між ними існують неприязні стосунки, і час від часу відбуваються конфлікти, в ході яких вони розмовляють на підвищених тонах і використовують нецензурну лексику.

Згідно ст.1 (визначення термінів) Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» :

п.8) особа, яка постраждала від домашнього насильства, - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі;

п.3) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

п.14) психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи;

п.17) фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру;

п.9) оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи;

Згідно ч.3 ст.26 Закону - рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Суд, вислухавши заявника і повідомлені ним факти та конкретні обставини, проаналізувавши їх та надаючи характеристику виниклим між вказаними особами дійсним правовідносинам, дійшов висновку, що повідомлені заявником обставини свідчать про конфлікт в сім'ї, в тому числі з приводу користування будинком, належним заявнику, та з приводу ненормальної з точки зору моральності поведінки ОСОБА_2 у побуті та його ставлення до заявника та інших членів сім'ї, який систематично допускає нецензурну лексику у побуті, що заявником сприймається як приниження честі та гідності і ображає його. Разом з тим, виходячи з наданої заявником інформації , стосунки між заявником і ОСОБА_2 не мають ознак відносин зі сталим розподілом ролей постраждалого і кривдника у розумінні даного Закону; причини конфліктів мали ознаки сімейного побутового конфлікту з приводу розподілу прав та обов'язків, різного бачення меж моральності і громадської поведінки, невдоволення поведінкою члена сім'ї. і в цих правовідносинах роль заявника не можна охарактеризувати як пригнічену, пасивну і підпорядковану кривднику. Окремі випадки неналежної поведінки ОСОБА_2, про які повідомив заявник, містять ознаки протиправних, і можуть - при доведеності - розглядатись як склад окремих правопорушень чи інших порушень правил громадського співіснування, але як у їхній сукупності так і окремо кожен випадок - не підпадає під ознаки домашнього насильства у розумінні даного Закону, і заходи щодо правопорушника мають вживатись за КУпАП, або у порядку вирішення цивільного спору у позовному провадженні, а не за вказаним Законом в окремому провадженні. Посилання заявника на погрози застрелити - самі по собі у даному випадку не мають достатніх ознак домашнього насильства чи погрози таким насильством, нічим не підтверджені, і як пояснив сам заявник, - ніяких супроводжуючих такі погрози дії ОСОБА_2 не намагався вчинити і не давав обґрунтованих підстав для побоювання щодо реалізації таких погроз, які до того ж самим заявником сприймались виключно у сенсі сварки. Тому дані вислови суд не розглядає як такі ризики, які вимагають термінового втручання в порядку ст.350-6 ЦПК.

Згідно ч.3 ст.26 Закону - рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Заявник не надав інформації, яка б давала підстави для висновку, що він страждає від домашнього насильства у розумінні даного Закону. Обставини, описані заявником, не містять достатніх ознак психічного, фізичного або економічного домашнього насильства у розумінні даного Закону, які б вимагали термінового втручання і вжиття певних термінових заходів до кривдника, передбачених цим Законом, в порядку ст.350-6 ЦПК України. При цьому суд виходить з особливостей даного провадження, і з того, що суд не перебирає на себе повноважень правоохоронних органів.

Таким чином, суд не встановив наявності таких ризиків і тим більше ризиків такого ступеню, який би вимагав термінового втручання та застосування обмежувального припису.

Тому проаналізувавши обставини та підстави звернення, оцінивши можливі ризики (не вдаючись до звичайних припущень і не надаючи правової кваліфікації діям ОСОБА_2 в межах окремого провадження у цивільному судочинстві), суд не вбачає підстав для видачі обмежувального припису і вважає за доцільне роз'яснити заявникові його право на звернення до суду в порядку цивільного позовного провадження - у разі порушення його житлових або інших прав, або до правоохоронних органів у разі вчинення вказаною особою порушення з ознаками адміністративного або кримінального правопорушення.

З тих самих міркувань суд не вбачає підстав і для накладення на ОСОБА_2 за стягнення, передбаченого даним Законом, у формі виконання громадських робіт.

Керуючись ст.350-6 ЦПК України, ст. 1, ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису ОСОБА_2 у вигляді заборони перебувати у місці спільного проживання за адресою АДРЕСА_1 протягом трьох місяців, і про накладення на нього стягнення у формі виконання громадських робіт.

Рішення може бути оскаржене. Строк подання апеляційної скарги - 30 днів з дня проголошення або складення повного рішення. У разі не вручення повного рішення в день його проголошення та/або складення - учасник справи має право на поновлення строку подання скарги, якщо скаргу буде подано протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.. Скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або через Броварський міськрайонний суд Київської області згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повне рішення виготовлено 12.02.2019р.

Суддя Т.В. Селезньова