Справа № 544/994/19
№ пров. 2/544/385/2019
Номер рядка звіту 25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
07 жовтня 2019 року м. Пирятин
Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді Ощинської Ю.О.,
за участю секретаря судового засідання Чеботарьової Л.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у залі суду по вул. Ярмарковій, 17 м. Пирятин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних від суми несплаченого боргу за договором позики,
Ухвалою від 06 вересня 2019 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач у судове засідання не з`явилася, на адресу суду надіслала заяву у якій просила справу слухати у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі, також зазначила, що у разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи з винесенням заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить оголошення розміщене на веб-сайті суду.
Відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
07 жовтня 2019 року згідно зі ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд, вивчивши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 04 жовтня 2012 року ОСОБА_1 уклала договір позики із ОСОБА_2 , згідно з яким передала їй грошові кошти у розмірі 125700 грн. з умовою їх повернення до 01 листопада 2012 року.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У зазначений строк відповідачка умови договору не виконала, позику не повернула, відсотки за користування позикою не сплатила тому ОСОБА_1 була змушена звернутися до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення боргу за договором позики.
Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 25 листопада 2015 року із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за договором позики у сумі 240 555 грн. 20 коп., у тому числі: 229572 грн. 81 коп. у рахунок повернення суми позики з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення на 10982 грн. 39 коп. у рахунок трьох процентів річних, а також 2405 грн 55 коп. у повернення витрат по сплаті судового збору на 400 грн. витрат по оплаті правової допомоги (а.с. 7-8).

На виконання рішення суду від 11 грудня 2015 року Пирятинським районним судом ОСОБА_1 було видано виконавчий лист (а.с. 9).

Відповідно до листа Пирятинського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області Головного територіального управління юстиції у Полтавській області , згідно даних АСВП у відділі на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження 50484238 по виконавчому листі № 544/1642/15-ц від 11.12.2015 виданого Пирятинським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у сумі 240555 грн. 20 коп., у тому числі 229572 грн. 81 коп. у рахунок повернення суми позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення на 10982 грн. 39 коп. у рахунок трьох процентів річних, 2405 грн. 55 коп. у повернення витрат по сплаті судового збору та 400 грн витрат по оплаті правової допомоги . Станом на 17.07.2019 заборговансість становить 242369 грн. 85 коп. (а.с. 10).

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом, відповідач у строки, що встановлені вказаним договором, позики не повернула.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки;) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, вирішальним для застосування положень ст. 625 ЦК України в даному випадку, є встановлення факту існування між сторонами грошового зобов`язання та факту прострочення його виконання.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зміст статей 524 та 533 ЦК України вказує на те, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті).

Отже, суд дійшов до висновку, що ст. 625 ЦК України може бути застосованою в даному випадку.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і уважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом було перевірено розрахунок інфляційних втрат, наданий позивачем та встановлено наступне. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики інфляційні витрати за період з часу ухвалення рішення, тобто з 25.11.2015 до 01.08.2019 становить 121085 грн. 52 коп. (350 658,33 - 229572,81= 121085,52).

Що стосується 3% річних то суд вказує про наступне, три відсотки річних від простроченої суми за період з часу 25.11.2015 до 01.08.2019 складає 25401,60 грн (229572,81х3% : 365х1344 дні = 25401,60)

За таких обставин, суд уважає за можливе задовольнити позов ОСОБА_1 в межах заявлених нею позовних вимог та стягнути з ОСОБА_2 на її користь інфляційні витрати за період часу з 25.11.2015 по 01.08.2019 у сумі 121085 грн. 52 коп, 3 % річних у сумі 25401 грн. 60 коп за вище зазаначений період, а всього 146487 грн. 12 коп.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення прозову у повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 1464 грн. 87 коп.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263 - 265, 280 - 282 ЦПК України, ст.ст. 526, 611, 625, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних від суми несплаченого боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні витрати за період з часу ухвалення 25 листопада 2015 року рішення Пирятинським районним судом Полтавської області по 01 серпня 2019 року у розмірі 121085 гривень 52 копійки, три відсотки річних за період з 25 листопада 2015 року по 01 серпня 2019 року у розмірі 25401 гривні 60 копійок, а всього 146487 (сто сорок шість тисяч чотириста вісімдесят сім) гривень 12 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи у сумі 1464 (одна тисяча чотириста шістдесят чотири) гривні 87 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, до Полтавського апеляційного суду через Пирятинський районний суд протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Пирятинський районний суд.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Пирятинським РВ УМВС України в Полтавській області 24.05.1999, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Суддя Ю.О. Ощинська