Дата документу 06.02.2019 Справа № 331/4650/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер 331/4650/17 Головуючий у 1-й інстанції Скользнєва Н.Г.
Номер провадження 22-ц/807/332/19 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Гончар М.С.

за участю секретаря судового засідання Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2017 року у справі за поданням головного державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Куліченко О.М. про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2017 року Головний держаний виконавець Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя Куліченко О.М. звернувся до суду із поданням про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу.

В обґрунтування подання заявник зазначив, що на виконанні Олександрівського відділу державного виконавчої служби м. Запоріжжя виконавче провадження № по примусовому виконанню виконавчого напису №3473 від 25.08.2016 виданого ПН Завалієв А.А. ЧМНО про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 374632,47.

Постанову про відкриття виконавчого провадження винесено державним виконавцем 22.05.2017 року.

Боржник ОСОБА_3 рішення суду та законні вимоги державного виконавця не виконує, у зв'язку з чим загальна заборгованість не погашена.

На підставі викладеного, заявник просив суд, тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_3

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2018 року подання задоволено.

Обмежено у праві виїзду за кордон ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 без вилучення паспортного документу.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не з'ясував, чи мало місце і в чому полягало ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, які саме свідомі діяння (дія або бездіяльність) чинить боржник, що спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні та чи є у нього реальні можливості виконати цей обов'язок.

Головний державний виконавець Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Куліченко О.М. надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що судом постановлено ухвалу без порушення норм матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Справа розглянута судом першої інстанції під час дії цивільно-процесуального кодексу у редакції від 18.03.2004р. Проте 15.12.2017р. набув чинності ЗУ № 2147-УІІІ від 03.10.2017р., яким до нього внесені зміни, тому в ході апеляційного розгляду слід перевіряти дотримання судом першої інстанції вимог ЦПК України в ред. від 18.03.2004р., а здійснювати апеляційний розгляд справи та ухвалювати судове рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги слід за положеннями цивільно-процесуального кодексу у новій редакції.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Постановляючи ухвалу про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ухиляється від виконання судових рішень, законні вимоги державного виконавця умисно не виконує .

З висновком суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм процесуального права, вони не ґрунтуються на зібраних у справі доказах.

Із матеріалів справи видно, що на виконанні у Олександрівського ВДВС м Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області перебуває виконавче провадження № з примусового виконання виконавчого напису № 3473, виданого 25.08.2016 року Приватним нотаріусом Завалієвим А.А., про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 374632,47 грн.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну" від 21 січня 1994року (зі змінами), громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України на час постановлення оскаржуваної ухвали вирішувалося при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" та ст.377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Оскільки особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, то відповідно до положень ч.2 ст. 10 ЦПК України ( в редакції Закону на час постановлення ухвали) наявність умислу та обставини, які є предметом посилання державного виконавця, як на підставу вимог подання про тимчасове обмеження особи у праві виїзду, підлягають доведенню.

Відповідно до ч.2 ст. 377-1 ЦПК України, в редакції 2004 року, тягар доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання покладається саме на державного виконавця як особи, що приймає участь у судовому засіданні, зважаючи, що участь сторін та інших заінтересованих осіб у засіданні не передбачена.

Із наведеного уявляється, що обмеження виїзду за кордон може бути застосоване у разі наявності доказів про ухилення боржника від виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.05.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим документом.

Проте, в матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_3 постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Будь-яких доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання судових рішень матеріали справи не містять.

Таким чином, без належної перевірки обставин щодо ухилення ОСОБА_3 від виконання судових рішень, у тому числі про його обізнаність щодо відкриття виконавчого провадження, доведення яких є обов'язковою умовою для встановлення відносно боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України, висновок суду про наявність підстав для задоволення подання є безпідставним.

За вказаних обставин оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, з постановленням нової - про відмову у задоволенні подання.

Вказане судове рішення не є перешкодою для державної виконавчої служби для повторного звернення до суду з аналогічним клопотанням.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2018 року у цій справі скасувати, у задоволенні подання головного державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Куліченко О.М. про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 11 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді: