Справа № 299/3794/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 лютого 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Куштана Б.П., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судового засідання: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Виноградівського районного суду, ухваленого 12 березня 2018 року головуючим суддею Надопта А.А. в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Гонтар Людмила Іванівна, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, скасування державної реєстрації права власності, скасування державної реєстрації іпотеки та заборони за договором іпотеки, відновлення права спільної сумісної власності -

встановив:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину щодо нерухомості, скасування державної реєстрації права власності, скасування державної реєстрації іпотеки та заборони за договором іпотеки, відновлення права спільної сумісної власності.

Позов обґрунтовано тим, що звернувшись до приватного нотаріуса із заявою про відкриття спадщини за законом після померлого батька - ОСОБА_6, йому було повідомлено про відсутність будь-якого нерухомого майна померлого, що підлягає спадкуванню. З Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, він довідався про вибуття житлового будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, на якій він розташований, із спільної власності подружжя ОСОБА_6 у власність ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу посвідченим 01 серпня 2008 року приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Гонтар Л.І. Будинок відчужено за 847 892 грн. З даного договору купівлі-продажу від 01 серпня 2008 року вбачається, що житловий будинок загальною корисною площею 379,4 кв. м. (в т.ч. житлова площа 147,5 кв. м.) належить продавцю (матері позивача ОСОБА_3) на праві власності згідно Свідоцтва про право власності, виданого Виноградівською міською радою 01.02.2006 року №39. Вказаний правочин вчинено братом позивача ОСОБА_2, від імені матері позивача ОСОБА_3 на підставі довіреності виданої 08.04.2008 року та посвідченої приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Гонтар Л.І., без письмової та нотаріально посвідченої згоди батька позивача ОСОБА_6 Водночас право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 виникло у матері позивача ОСОБА_3 значно раніше 01.02.2006 року, а саме: на 1/4 будинку на підставі Свідоцтва про спадщину за законом від 23 березня 1978 року, на 3/4 будинку на підставі Свідоцтва про спадщину за законом від 6 грудня 1989 року. Відповідно до даних, зазначених у вищезгаданому Свідоцтві про спадщину, площа будинку, що спадкується становить 36,1 кв. м. Мати позивача ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з батьком позивача ОСОБА_6 в період з 26 червня 1965 року по ІНФОРМАЦІЯ_1. За час шлюбу відбулось істотне збільшення вартості та площі особистого майна (будинку) ОСОБА_3 (з 36,1 кв. м. до 379,4 кв. м.) за рахунок спільних трудових і грошових затрат (ч.1 ст. 62 Сімейного кодексу України), а отже, житловий будинок загальною корисною площею 379,4 кв. м. (в т.ч. житлова площа 147,5 кв. м.) за адресою АДРЕСА_1 є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Батько позивача ОСОБА_6 не надавав письмової та нотаріально посвідченої згоди на продаж об'єкту права спільної сумісної власності подружжя. За таких обставин вважає договір купівлі-продажу від 01 серпня 2008 житлового будинку з надвірними спорудами загальною площею 379,4 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 на якій він розташований, посвідченим приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Гонтар Л.І. без письмової та нотаріально засвідченої згоди ОСОБА_6, таким, що порушує конституційне право ОСОБА_6 володіти, користуватися і розпоряджатися набутим під час шлюбу з ОСОБА_3 спільним майном та спрямованим на незаконне заволодіння ним, а тому вважає його нікчемним в силу приписів ст. 228 ЦК України.

Рішенням Виноградівського районного суду від 12 березня 2018 року даний позов задоволено. Застосовано наслідки недійсності нікчемного правочину - договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами загальною корисною площею 379,4 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 на якій він розташований, від 01 серпня 2008р., а саме:

- скасовано державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_4, запис про реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 4479577 від 01.08.2008р., який виникло на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Гонтар Л.І. від 01 серпня 2008р., зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 2252;

- скасовано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна державну реєстрацію заборон на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 7674974 від 01.08.2008р., яка виникла на підставі договору іпотеки № 2262, посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Гонтар Л.І. від 01 серпня 2008р., об'єкт обтяження - житловий будинок з надвірними спорудами загальною корисною площею 379,4 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку , на якій він розташований, запис про реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 4479577;

- скасовано в Державному реєстрі іпотек державну реєстрацію іпотеки, реєстраційний номер обтяження 7675069 від 21.07.2009р., яка виникла на підставі додаткової угоди до договору іпотеки 2002, посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Гонтар Л.І. 21 липня 2009р., об'єкт обтяження - житловий будинок з надвірними спорудами загальною корисною площею 379,4 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку , на якій він розташований, запис про реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 4479577;

- відновлено право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 і ОСОБА_6 на житловий будинок з надвірними спорудами загальною корисною площею 379,4 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, на якій він розташований, запис про реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 4479577, яке виникло на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Виноградівською міською радою 01.02.2006 року №39, зареєстрованого у Виноградівському бюро технічної інвентаризації за № 1078, в книзі № 1, зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 4479577.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 847 892 гривень.

На дане рішення ПАТ «Укрсоцбанк», як особа, яка не брала участі у справі подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та увалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд дійшов неправильних висновків, що договір купівлі-продажу від 01.08.2008 р. є нікчемним; судом не враховано, що житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка, які є предметом договору купівлі - продажу від 01.08.2008 року, є іпотечним майном і іпотекодержателем даного майна є ПАТ «Укрсоцбанк», якого не залучено до участі у справі; суд безпідставно скасував державну реєстрацію іпотеки та заборону за договором іпотеки; суд безпідставно зробив висновок, що договір купівлі-продажу від 01.08.2008 р. укладено без згоди ОСОБА_6, як співвласника майна, та неправомірно відновив право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7

У відзиві на апеляційну скаргу приватний нотаріус Гонтар Л.І. підтримує подану апеляційну скаргу. Зазначає, що суд неправильно встановив, що договір купівлі- продажу від 01.08.2008, який нею посвідчено, є нікчемним. Нею суду для огляду було надано оригінал заяви - згоди чоловіка ОСОБА_3 - ОСОБА_6 на відчуження майна, копія якої була долучена до поданого нею заперечення на позовну заяву, однак вона залишилась поза увагою суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору купівлі - продажу від 01.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Гонтар Л.І. за №2252, ОСОБА_2 згідно нотаріально посвідченої довіреності від 08.04.2008 року від імені ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 купив житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами загальною площею 379,4 кв.м. та земельну ділянку площею 0,0908га для обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_3 відповідно на підставі Свідоцтва про право власності від 01.02.2006року №39 та Державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_2 від 09.09.1994 року.

01.08.2008 року між Акціонерно- комерційним банком соціального розвитку «Укрсобанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір №08/300/41, за яким ОСОБА_4 передав в іпотеку даному банку вказаний житловий будинок з приналежними надвірними спорудами та земельну ділянку в якості забезпечення зобов'язання виконання ним зобов'язань за Договором кредиту №08/300/41 від 01.08.2008 року. Даний договір зареєстровано в Державному реєстрі іпотек та накладено обтяження у вигляді заборони на дане нерухоме майно, яке зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

ОСОБА_3 в період з 26 червня 1965 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Оскільки спірні житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами та земельна ділянка є предметом іпотеки, то рішення суду першої інтонації безпосередньо стосується законних прав та інтересів ПАТ «Укрсоцбанк», а відтак останній вправі його оспорювати згідно ст. 352 ЦПК України.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що договір купівлі - продажу від 01.08.2008 року посвідчений приватним нотаріусом без письмової та нотаріально засвідченої згоди ОСОБА_6 на відчуження майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому такий є нікчемним згідно ст. 228 ЦК України і до нього підлягають застосуванню наслідки недійсності нікчемного правочину.

Однак з даними висновками суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, оскільки такі не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок,б якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Відповідно до цієї статті, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним; правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Виділяючи правочин, що порушує публічний порядок, як окремий вид нікчемних правочинів, ЦК України виходить зі змісту самої протиправної дії та небезпеки її для інтересів держави і суспільства загалом, а також значимості порушених інтересів внаслідок вчинення такого правочину.

При цьому категорія публічного порядку застосовується не до будь-яких правовідносин у державі, а лише щодо суттєвих основ правопорядку.

З огляду на зазначене, можна зробити висновок, що публічний порядок - це публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і визначають основи суспільного ладу держави.

Отже, положеннями статті 228 ЦК України визначено перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не вважаються такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК потрібно враховувати вину, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Дана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 року у справі №6-1528цс15.

Суд першої інстанції не врахував дані вимоги закону, не врахував, що спірний правочин - договір купівлі - продажу від 01.08.2008 року не посягає на суспільні, економічні та соціальні основи держави, не спрямований на порушення публічного порядку, а відтак не є таким, що порушує публічний порядок, а тому безпідставно вказаний правочин кваліфікував як нікчемний та незаконно застосував наслідки недійсності нікчемного правочину.

Суд першої інстанції протиправно дійшов висновку, що батько позивача ОСОБА_6 не надавав письмової та нотаріально посвідченої згоди на продаж об'єкту права спільної сумісної власності подружжя - вказаного житлового будинку та земельної ділянки, оскільки такі повністю спростовуються матеріалами справи.

Зокрема, приватний нотаріус, який посвідчував договір купівлі - продажі від 01.08.2008 року, надав суду першої інстанції заперечення на позовну заяву, в якому зазначив, що чоловік ОСОБА_3(продавця за договором) - ОСОБА_6 подав відповідну заяву про згоду на розпорядження, в тому числі на продаж будь - якого належного йому майна, де б воно не було і з чого б воно не складалось, в тому числі на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, в тому числі житлового будинку в АДРЕСА_1. Справжність підпису у даній заяві була засвідчена приватним нотаріусом 08.04.2008 року за №775. До даного заперечення нотаріусом додана належно завірена копія заяви (а.с.49-50). Окрім того, на виконання ухвали Виноградівського районного суду від 17.01.2018 року нотаріусом для огляду в суді було надано оригінал вказаної заяви.

Однак, суд дані обставини не врахував, в порушення вимог ст.ст, 263, 265 ЦПК України не дав вказаному аргументу жодної правової оцінки, хоча даний аргумент очевидно відноситься до предмета доказування у даному спорі, оскільки на нього позивач посилається в позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог .

Крім того, суду першої інстанції достеменно було відомо, що нерухоме майно щодо якого заявлені вимоги і відносно якого ставиться питання про зміну його правового режиму, перебуває в іпотеці в ПАТ «Укрсобанк», оскільки позивачем до позовної заяви долучено відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с.14,15).

Однак, суд в порушення ч.2 ст.35 ЦПК України, в редакції на момент відкриття провадження у справі (12.12.2017року), не вирішив питання про залучення і не залучив до участі в справі ПАТ «Укрсобанк», незважаючи на те, що судове рішення безпосередньо впливає на права і обов'язки даної особи.

З врахуванням вищенаведеного апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції , відповідно до п.п.1, 3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з вищенаведених підстав.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подачу апеляційної скарги, апелянтом сплачено судовий збір у розмірі 12 000 грн., дана сума підлягає стягненню з позивача.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити.

Скасувати рішення Виноградівського районного суду від 12 березня 2018 року та ухвалити по справі нове рішення, яким у заявленому позові ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_3) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (03113, м.Київ, вул. Ковпака, 29, ідентифікаційний код 00039019) судовий збір у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) грн., сплачений за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: