Справа № 766/50/19
16 грудня 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:
головуючого судді Прохоренко В.В.,
секретар Литвиненко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання спадкового договору, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивачі звернулися до суду з вказаним вище позовом, в якому свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що між ними та ОСОБА_3 07.04.2015 року було укладено спадковий договір, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався спілкуватися з ними, відвідувати їх, підтримувати морально, щотижнево забезпечувати продуктами харчування, забезпечувати приготування їжі по мірі необхідності та на їх особисте прохання, забезпечувати прибирання житла та прання постільної та особистої білизни по мірі необхідності та на їх особисте прохання, але не менше одного разу на тиждень, забезпечувати купівлю ліків та/або медичного обладнання за рекомендацією лікарів та забезпечувати надавання їм медичної допомоги та особистого догляду у випадку захворювання, супроводжувати до лікарняних закладів у разі виникнення такої потреби, придбавати одяг та взуття по мірі необхідності та/або на їх особисте прохання, вирішувати питання оформлення документів, що стосуються та їм необхідні, в тому числі пенсійних, вразі їх смерті здійснити комплекс заходів та обрядових дій та поховати їх. У разі виконання цих обов`язків ОСОБА_3 після настання їх смерті набуває право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який розташовваний на земельній ділянці, площею 0,0451 га. Проте в порушення умов договору ОСОБА_3 з травня 2017 року у спірному будинку не проживає, умови договору не виконує, фактичне його місце перебування їм не відомо, він веде аморальний спосіб життя, п`є, бомбує, виносить речі з подвір`я, сімї не має. Стан їхнього здоров`я не дозволяє здійснювати самостійно купівлю продуктів харчування, ліків, догляду, фактично вони не виходять з будинку і потребують сторонньої допомоги, яку надають сусіди. У зв`язку з відмовою відповідача добровільно виконувати умови спадкового договору просять суд, розірвати спадковий договір від 07.04.2015 року, посвідчений Першою Херсонською державною нотаріальною конторою, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , визнати ОСОБА_3 таким, що втрати вправо користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .
Позивачі в судове засідання не з`явились, надали повноваження представнику.
Представник позивачів в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Надал згоду на заочний розгляд справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.
За таких обставин, враховуючи згоду представника позивачів на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується актовим записом № 203, складеним 22.01.1965 року міським бюро РАЦС м.Херсона.
ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 06.10.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Скульським А.А., належить житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці, площею 453,0 кв.м.
07.04.2015 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено спадковий договір (далі- Договір), відповідно до умов якого відповідач зобов`язався спілкуватися з ними, відвідувати їх, підтримувати морально, щотижнево забезпечувати продуктами харчування, забезпечувати приготування їжі по мірі необхідності та на їх особисте прохання, забезпечувати прибирання житла та прання постільної та особистої білизни по мірі необхідності та на їх особисте прохання, але не менше одного разу на тиждень, забезпечувати купівлю ліків та/або медичного обладнання за рекомендацією лікарів та забезпечувати надавання їм медичної допомоги та особистого догляду у випадку захворювання, супроводжувати до лікарняних закладів у разі виникнення такої потреби, придбавати одяг та взуття по мірі необхідності та/або на їх особисте прохання, вирішувати питання оформлення документів, що стосуються та їм необхідні, в тому числі пенсійних, вразі їх смерті здійснити комплекс заходів та обрядових дій та поховати їх (п.1 Договору).
Відповідно до п. 2 Договору У разі смерті останнього з відчужувачів ОСОБА_3 набуває право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який розташовваний на земельній ділянці, площею 0,0451 га.
Пунктом 18 спадкового договору передбачено, що у разі недотримання умов договору, невиконання набувачем розпоряджень відчужувачів, неможливість виконання набувачем розпоряджень відчужувачів та відмови від добровільного розірвання однією із сторін, договір може бути розірваний у судовому порядку.
Підставою для звернення до суду з даним позовом стало невиконання відповідачем зобов`язань за спадковим договором.
З довідки №231 від 04.11.2018 року та акту від 23.10.2018, виданих Квартальним комітетом №17 органу самоорганізації населення вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований, але з 2017 року по теперішній час не проживає ОСОБА_3 , обов`язки по спадковому договору не виконує.
З нотаріально посвідченої заяви свідка ОСОБА_4 вбачається, що вона є сусідкою позивачів,та їй відомо, що їх син ОСОБА_3 з травня 2017 року не проживає за місцем своєї реєстрації. Також їй відомо, що останній не виконує обов`язків спадкового договору щодо своїх батьків, не спілкується з ними, його місце перебування не відомо. Вона допомагає по домашньому господарству ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як сусідка, оскільки окрім сина у них нікого не має, а вони є людьми похилого віку та за своїм віком та станом здоров`я потребують сторонньої допомоги.
З акту від 19.10.2019, складеного Квартальним комітетом №17 органу самоорганізації населення вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований, але з травня 2017 року по теперішній час не проживає ОСОБА_3 .
Статтею 1302 ЦК України передбачено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.
Згідно зі статтею 1303 ЦК України відчужувачем у спадковому договорі може бути подружжя, один із подружжя або інша особа. Набувачем у спадковому договорі може бути фізична або юридична особа.
Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (стаття 1304 ЦК України).
Згідно зі статтею 1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.
За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 1308 ЦК України зазначено, що спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України).
Судом не встановлено та відповідачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами виконання умов спадкового договору, тому суд дійшов висновку про невиконання набувачем розпоряджень відчужувачів та недотримання ним умов спадкового договору, а тому спірний договір підлягає розірванню.
Що стосується вимог про визнання ОСОБА_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням то вони також підлягають задоволенню з наступних підстав.
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки не мешкає в ньому більше ніж один рік без поважних причин, між позивачами та відповідачем відсутня будь-яка інша домовленість з приводу користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 405, 526, 614, 651, 1302, 1303, 1305, 1308 ЦК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р., керуючись ст.ст. 6-13, 81,141, 258, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,
Розірвати спадковий договір від 07.04.2015 року, укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори Гудимою О.Б., зареєстрований в реєстрі за 1-456.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.
Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.В. Прохоренко