У Х В А Л А

26 грудня 2019р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Ткаченко Н.В.

за участю секретаря Іващенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 (третя особа Виробниче підприємство «Агро-Союз») про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

20.12.2019р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України по цивільній справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 (третя особа ВП «Агро-Союз») про стягнення заборгованості, яка за протоколом передачі раніше визначеному складу суду була 21.12.2019р. передана в провадження судді Ткаченко Н.В.

В обґрунтування вимог заяви представник заявника адвокат Сироткін С.С. (діє на підставі ордеру від 07.02.2019р.), посилався на те, що на виконанні в ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України (виконавче провадження № 51658513 було відкрито постановою державного виконавця цього відділу від 14.07.2016р.) перебував виконавчий лист, виданий на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2015р. по справі №201/12347/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 78 985 831 грн. 59 коп., в розмірі 1 570 766,01 дол. США і судового збору в розмірі 3654грн. Рішенням №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019р. було затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з 15.10.2019р. Ухвалою суду від 06.12.2019р. було замінено сторону стягувача у виконавчому листі, виданому на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2015р. по справі №201/12347/15-ц. Представник заявника також зазначив, що постановою старшого державного виконавця ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України Валявського О.А. від 18.12.2019р. було повернуто стягувачу виконавчий лист. Саме з цих підстав, а також з урахуванням добровільного часткового виконання рішення суду в межах суми 247370грн. 59коп. за заявою ОСОБА_1 від 08.07.2019р., представник заявника - адвокат Сироткін С.С. просив скасувати для ОСОБА_1 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яке було застосоване ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.10.2016р. у справі № 757/49197/16-ц в межах виконавчого провадження № 51658513.

ОСОБА_1 в судове засідання 26.12.2019р. не з`явився, про дату розгляду процесуального питання був повідомлений належним чином (в матеріалах справи є відповідні докази, а саме розписка представника-а.с.№ 17).

26.12.2019р. представник заявника адвокат Сироткін С.С. до канцелярії суду надав додаткові пояснення щодо поданої ним 20.12.2019р. суду заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, в яких додатково посилався на практику Європейського суду з прав людини, яка існує з питання, що вирішує наразі суд (а.с. № 23).

Також, заявою поданою до канцелярії суду 26.12.2019р., представник заявника адвокат Сироткін С.С. просив розглядати заяву за його відсутності (а.с. № 24).

Представник АТ «Альфа-Банк» в судове засідання 26.12.2019р. не з`явився, про дату розгляду процесуального питання був повідомлений належним чином, а саме судовою повісткою, яка отримана 24.12.2019р. (в матеріалах справи є відповідні докази а.с.№ 18, 20, 21).

Старший державний виконавець ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України - Валявський О.А. в судове засідання 26.12.2019р. не з`явився, про дату розгляду процесуального питання був повідомлений належним чином, як судовою повісткою, яка отримана 24.12.2019р., так і шляхом надіслання на е/пошту відділу примусового виконання рішень ДДВС МЮУ судової повістки (в матеріалах справи є відповідні докази а.с.№ 18, 19, 20, 22).

На е/пошту суду 26.12.2019р. від Департаменту ДВС МЮУ надійшов лист, в якому департамент просив розглядати заяву ОСОБА_1 26.12.2019р. за відсутності їх представника. Заперечень щодо заявленого процесуального питання суду не надіслав.

За таких обставин та на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України суд 26.12.2019р. розглянув процесуальне питання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, приходить до висновку про те, що подана заява про скасування для ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України підлягає задоволенню з наступних підстав.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2015р. були задоволені позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 (третя особа ВП «Агро-Союз») про стягнення заборгованості та стягнуто на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 78 985 831 грн. 59 коп., а також у розмірі 1 570 766,01 дол. США, і судовий збір в розмірі 3654грн. (а.с.№266-267 т. №1).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.01.2016р. заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2015р. скасовано, в задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.№205-209 т. № 2).

Ухвалою ВССУ від 13.04.2016р. рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.01.2016р. скасовано та заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2015р. залишено без змін (а.с.№241-245 т. № 2).

07.06.2016р. представником позивача отримано виконавчий лист, що підтверджується відповідною відміткою на довідковому листі справи.

04.07.2016р. постановою старшого державного виконавця Кошкер І.А. ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України було відкрито виконавче провадження (а.с. № 6, 6зв).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Такі самі норми містяться в частині 1 ст. 441 ЦПК України (в редакції Закону України від 03.07.2018р.).

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.10.2016р. у справі № 757/49197/16-ц в межах виконавчого провадження № 51658513 відносно ОСОБА_1 було застосовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України (а.с. № 14-16).

Ця ухвала була винесена Печерським районним судом м. Києва, оскільки на його території знаходиться ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України, який і звернувся з заявою про застосування відносно ОСОБА_1 тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2019р. відповідно до положень ст. 442 ЦПК України було замінено сторону стягувача у виконавчому листі, виданому по цивільній справі № 201/12347/15ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 (третя особа ВП «Агро-Союз») про стягнення заборгованості з ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк», оскільки внаслідок реорганізації АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків з 15.10.2019р. є АТ «Альфа-Банк» (а.с. № 27, 28).

Постановою старшого державного виконавця ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України Валявського О.А. від 18.12.2019р. було повернуто стягувачу виконавчий лист (а.с. № 12).

В постанові йдеться про те, що згідно відповідей на запити державного виконавця реєструючими органами повідомлено, що цінних паперів, земельних ділянок, сільськогосподарської техніки та іншого будь-якого майна, належного боржнику на праві власності, - за боржником не зареєстровано. Згідно відповіді Регіонального сервісного центру за боржником було виявлено транспортний засіб Газель, державний номер НОМЕР_1 , який було реалізовано на електронних торгах в рахунок погашення боргу. Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було виявлено зареєстрований на праві власності за ОСОБА_1 гараж № НОМЕР_2 в ГП «Планер», який також реалізовано в рахунок погашення боргу. З боржника стягнуто в рахунок погашення боргу кошти в розмірі 247370грн.59коп. та 26164грн.99коп. виконавчого збору (а.с. № 12зв.).

В постанові також зазначено, що згідно інформації з Державної фіскальної служби України у службі відсутня інформація про відкриті ОСОБА_1 рахунки в банківських установах. Посилаюсь на положення п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» постановою від 18.12.2019р. виконавчий лист № 201/12347/15-ц було повернуто стягувачу АТ «Альфа-банк».

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України (в редакції Закону України від 03.07.2018р.) тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України допускається за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні

Системний аналіз зазначених положень ст. 441 ЦПК України дає суду можливість дійти висновку про те, що для обмеження особи у праві виїзду за межи України необхідно встановити умисне ухилення її від виконань зобов`язань, яке включає в себе обізнаність особи про наявність в неї зобов`язань та вчинення дій по ухиленню від їх виконання, а також наявність виконавчого провадження.

Як зазначалось вище та зазначено у постанові старшого державного виконавця ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України Валявського О.А. від 18.12.2019р. реалізація автомобіля та гаражу відбулася за заявою боржника ОСОБА_1 від 08.07.2019р. (а.с. № 13), отже можна зробити висновок, що ухилення від виконання рішення суду з боку ОСОБА_1 немає.

Крім того, постановою старшого державного виконавця ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України Валявського О.А. від 18.12.2019р. було повернуто стягувачу виконавчий лист стягувачу

Судом за власної ініціативи перевірено, що станом на 26.12.2019р. відкритих виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 немає, виконавче провадження № № 51658513 перебуває у статусі «завершено», про що свідчить довідка з Реєстру виконавчих проваджень (а.с. № 26).

Фактично обмеження заявника у праві виїзду за кордон більше не може пов`язуватися із процедурою виконання судового рішення у виконавчому провадженні № 51658513.

Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 441 ЦПК України (в редакції Закону України від 03.07.2018р.) суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 , судом врахована й практика Європейського суду з прав людини з питання обмеження свободи пересування громадян.

Згідно з п. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю вчасною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і необхідні в демократичному суспільстві в інтересах, національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав чи свобод інших осіб.

У справі "Гочев проти Болгарії" від 26.11.2009р. Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. З ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

Аналогічна правова позиція висловлена у рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2013р. у справі "Хлюстов проти Росії". Згідно ч. З указаної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі "Хлюстов проти Росії" від 11.07.2013р. ЄСПЛ застосував указані стандарти при вирішенні питання щодо заборони виїзду боржника за кордон у зв`язку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості. Зокрема, у цій справі ЄСПЛ визнав порушення ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано "автоматично", тобто лише у зв`язку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, та без належного обґрунтування з урахуванням індивідуальної ситуації заявника.

За вищезазначеного, суд дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосованого ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.10.2016р. у справі № 757/49197/16-ц.

Процесуальні питання, пов`язані з виконання судових рішень у цивільних справах відповідно до ст. 446 ЦПК України вирішується судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Статтею ст. 441 ЦПК України особливостей підсудності розгляду питання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не визначено, отже саме Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська повинно розглядатися питання про скасування тимчасового обмеження для ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, незважаючи на те, що воно і застосоване ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.10.2016р. у справі № 757/49197/16-ц, який в свою чергу розглядав заяву про застосування цього тимчасового обмеження за місцем розташування ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України», п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», рішеннями ЄСПЛ від 11.07.2013р. у справі "Хлюстов проти Росії", від 26.11.2009р. у справі "Гочев проти Болгарії", ч. 2 ст.247, ст.ст. 260, 353, 441 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 (третя особа Виробниче підприємство «Агро-Союз») про стягнення заборгованості - задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження для ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) у праві виїзду за межі України, застосоване ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.10.2016р. у справі № 757/49197/16-ц.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарга протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя : Ткаченко Н.В.