Постанова

Іменем України

24 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 185/2715/17

провадження № 61-36630св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О. М. Макарова» Павлоградський механічний завод,

третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Пищиди М. М., Ткаченко І. Ю., Куценко Т. Р.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені

О. М. Макарова» Павлоградський механічний завод (далі - ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О. М. Макарова» Павлоградський механічний завод), третя особа - Павлоградське об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (далі - Павлоградське ОУПФУ Дніпропетровської області), правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУПФУ в Дніпропетровській області), про встановлення факту роботи у шкідливих умовах.

На обгрунтування позовних вимог зазначала, що у період з 14 травня 1984 року по 01 жовтня 1998 року вона працювала розподілювачем робіт цеха № 226 Павлоградського механічного заводу, що підтверджується записами у її трудовій книжці. Павлоградський механічний завод підпорядковується Національному космічному агентству України на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 вересня 1998 року № 1482. Згідно із наказом Національного космічного агентства України від 27 жовтня 2000 року № 189 Павлоградський механічний завод перейменований у Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О. М. Макарова» Павлоградський механічний завод. Указом Президента від 19 грудня 2010 року № 1085/2010 Національне космічне агентство України перейменоване у Державне космічне агентство України.

23 червня 2015 року вона звернулася до ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О. М. Макарова» Павлоградський механічний завод з вимогою надати уточнюючу довідку на підтвердження її роботи у шкідливих та небезпечних умовах, що дає їй право на пільгове пенсійне забезпечення. Листом від 13 травня 2016 року № 451/165 ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О. М. Макарова» Павлоградський механічний завод відмовило в наданні такої довідки, мотивуючи це тим, що зазначена професія не має шкідливого фактору, атестація її робочого місця не проводилась, карти умов праці відсутні. Також вказало, що у зазначений період цех № 226 займався виробництвом продукції з використанням пластичних мас на основі фенолів, резорцину, фурфуролу, епоксидних смол та лаків. У технологічному циклі виробництва номенклатури цеху № 226 використовувалися такі хімічні елементи, як ацетон, резорцин, фурфурол, тіоксін, фенол, формальдегідна смола, поліетіленполіамін, епоксидна смола К-153 та епоксидна смола ЕД-20, поліамідна смола ПО-ЗОО.

У подальшому вона неодноразово зверталася до відповідача із заявами (листи від 23 червня 2015 року, від 14 вересня 2015 року, від 13 квітня 2016 року) щодо надання їй документів про її роботу у шкідливих умовах, але відповідач відмовляв у наданні будь-яких відомостей та документів, посилаючись на відсутність атестації робочого місця.

14 червня 2016 року вона звернулася до Павлоградського ОУПФУ Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але листом від 21 червня 2016 року № 2968/05/18 Пенсійний фонд відмовив їй у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю первинних документів, якими підтверджується повна зайнятість на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

Вказувала, що до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року, та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року. У період її роботи за професією розподілювач робіт з повним робочим днем з 14 травня 1984 року по 01 жовтня 1998 року діяли: Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162. ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О. М. Макарова» Павлоградський механічний завод відноситься до галузі «Виробництво вибухових, ініціюючих речовин, пороху і спорядження боєприпасів» та до галузі «Металообробка». Факт її роботи у шкідливих умовах праці підтверджується також пільгами, якими вона користувалася під час роботи та які передбачені чинним законодавством, зокрема, наявність скороченої тривалості робочого часу, додаткової відпустки, отримання лікувально-профілактичного харчування, наявність доплат за роботу у шкідливих умовах праці.

Посилаючись на наведене, просила встановити факт її роботи на ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О. М. Макарова» Павлоградський механічний завод» розподілювачем робіт другого, третього та четвертого розряду з 15 травня 1984 року по 20 серпня 1992 року у шкідливих і важких умовах праці, з метою врахування Павлоградським ОУПФУ Дніпропетровської області зазначеного періоду при призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов`язати посадових осіб ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О. М. Макарова» Павлоградський механічний завод надати їй уточнюючу довідку на підтвердження пільгового стажу встановленого зразка.

Короткий зміст ухвалених судових рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 12 червня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт роботи ОСОБА_1 на роботах із шкідливими та важкими умовами праці в ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О. М. Макарова» Павлоградський механічний завод у період з 15 травня 1984 року по 20 серпня 1992 року.

Зобов`язано ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О. М. Макарова» Павлоградський механічний завод надати ОСОБА_1 довідку про підтвердження пільгового стажу на роботах із шкідливими та важкими умовами праці в ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О. М. Макарова» Павлоградський механічний завод у період з 15 травня 1984 року по 20 серпня 1992 року.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до положень статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3 Порядку підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Виявлення шкідливих факторів виробничого середовища, які дозволяють працівнику претендувати на пільги та компенсації можливо шляхом проведення атестації робочих місць за умовами праці. Своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника. Судом встановлено, що атестація робочого місця позивача у спірний період не проводилась, але підприємство несло обов`язки щодо надання гарантій працівникам, які працювали в цеху № 226 щодо пільг і компенсацій, передбачених законодавством (додаткова оплачувана відпустка, оплата праці у підвищеному розмірі, молоко або рівноцінні харчові продукти).

Урахувавши, що позивач надала належні та допустимі докази на підтвердження її роботи у несприятливих умовах, результати атестації її робочого місця відсутні, та відповідач у порушення вимог законодавства не вносив про це відповідний запис до трудової книжки, позовні вимоги ОСОБА_1 , є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 квітня

2018 року апеляційну скаргу ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені

О. М. Макарова» Павлоградський механічний завод задоволено, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та не звернув увагу, що ОСОБА_1 зверталася до суду з адміністративним позовом до Павлоградського ОУПФУ Дніпропетровської області, правонаступником якого є ГУПФУ в Дніпропетровській області, третя особа ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О. М. Макарова» Павлоградський механічний завод, про визнання протиправними дій та зобов`язання зарахувати період роботи до пільгового стажу, та здійснити нарахування і виплату пенсії. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року у справі № 185/6418/16-а, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, а тому відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України 2004 року встановлені у зазначеній адміністративній справі обставини щодо умов праці позивача є преюдиційними. Крім того, статтею 315 ЦПК України не передбачено встановлення факту роботи працівника у шкідливих умовах.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що позивач обрала спосіб захисту своїх прав (шляхом встановлення юридичного факту роботи у шкідливих умовах праці для підтвердження спеціального стажу), не передбачений чинним законодавством, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а тому зазначене судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи

У червні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 , у якій вона просила скасувати постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2018 року та залишити в силі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована посиланням на те, що суд апеляційної інстанції у порушення вимог статей 376, 382 ЦПК України, в оскаржуваному судовому рішенні не навів, які саме підстави слугували для скасування рішення суду першої інстанції, та не навів у мотивувальній частині судового рішення доводів з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції, мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу, чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду, а також висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Посилання суду на положення статті 315 ЦПК України, якою не передбачено встановлення роботи у шкідливих умовах, є необгрунтованими, оскільки частиною другою цієї статті передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відмовляючи у задоволенні її позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що обраний нею спосіб захисту порушених прав шляхом встановлення юридичного факту для підтвердження спеціального стажу для призначення пенсії на пільгових умовах не передбачений чинним законодавством, однак суд не звернув увагу та не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, зокрема, відомостям нарахування та виплати заробітної плати (табуляграми), які підтверджують наявність скороченої тривалості робочого часу (сім годин - стаття 51 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України)), додаткової відпустки (стаття 76 КЗпП), доплати за шкідливі умови праці (стаття 100 КЗпП), отримання лікувально-профілактичного харчування (стаття 166 КЗпП); переліку професій працюючих, посад ІТР, яким нараховується заробітна плата за тарифними ставками, встановлених для працівників, зайнятих на роботах з тяжкими та шкідливими умовами праці та на роботах з особливо тяжкими та шкідливими умовами праці на підприємстві Р-6315

від 11 квітня 1986 року № 915; листу Департаменту соціального захисту населення від 07 липня 2016 року № С-712, яким підтверджується факт її роботи в цеху з виробництва виробів (пластичних мас), де застосовувалися для їх виготовлення шкідливі речовини; листу Павлоградського міськрайонного управління Головного управління Державної санітарно-епідеміологічної служби від 25 листопада 2015 року № 02.22-1955 щодо характеристики хімічних речовин та особливості їх дії на організм працюючої людини, що застосовувалися у виробничому цеху № 226; витягам із технологічної інструкції по виготовленню та застосуванню клея ВК-3, ВК-3А; маршрутно-технологічному паспорту 15Д305 00.1761.0500.1100.00.0 № 9001-05 (корпус нерухомий) теплозахист корпуса (00.1761.0500.1101.00.1 № 9001-03) виготовлення яких в цеху № 226 здійснювалося із пластичної маси на основі фенол формальдегідної смоли, а також показанням свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які в судовому засіданні підтвердили факт виробництва в цеху № 226 пластичних мас на основі фенолів, резорцина, фурфурола, поліефірних смол.

Посилання апеляційного суду на наявність судового рішення, яким відмовлено в задоволенні її позову про визнання протиправними дій та зобов`язання зарахувати період роботи до пільгового стажу, та здійснити нарахування і виплату пенсії, є безпідставними, оскільки, суди, відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, виходили з того, що пенсійний орган діяв у межах своїх повноважень, так як при зверненні із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах не було надано необхідних документів (уточнюючої довідки підприємства). При цьому суд не встановлював факт її роботи у шкідливих умовах, а тільки досліджував правомірність дій пенсійного фонду щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Суд також не урахував, що у період її роботи з 14 травня 1984 року по 01 жовтня

1998 року за професією розподілювач робіт з повним робочим днем діяли Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 та Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10. Розділом VIII «Хімічне виробництво» постанови Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 «Про затвердження Списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах» передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають:

«1. Працівники та інженерно-технічні працівники, зайняті повний робочий день в цехах, виробництвах (на правах цехів) та окремих устаткувань нижчезазначених виробництв (пункт 8): пластичних мас на основі фенолів, крезолів, ксиленолів, резорцина, сумарних фенолів, меламіна, аніліна, фурфурола, тіомочевини, поліамідів, поліуретанів, поліефірних смол, простих та складних ефірів…із застосуванням органічних розчинників, епоксидних смол, лаків, а отже вона має право на пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки була зайнята на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, що підтверджується наданими нею доказами.

У серпні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О. М. Макарова» Павлоградський механічний завод на касаційну скаргу, у яких воно зазначало, що апеляційний суд повно та всебічно з`ясував обставини справи та ухвалив законне і обгрунтоване судове рішення. Позивач вже зверталася до суду з адміністративним позовом, під час розгляду якого були встановлені умови праці ОСОБА_1 , її обов`язки та характер виконуваної роботи. Підставою для пред`явлення позову про встановлення факту роботи в шкідливих умовах позивач зазначає ті ж самі підстави та надає ті ж самі докази, що надавалися нею в адміністративному провадженні, а отже відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України

2004 року встановлені обставини в адміністративній справі, на підставі наданих позивачем доказів, не підлягають доказуванню. Посилання заявника в касаційній скарзі на те, що її професія дає право на пенсію на пільгових умовах, відповідно до Розділу VIII «Хімічне виробництво» постанови Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, є необгрунтованим, оскільки позивач не здійснювала виробництво зазначених вище речовин, а лише використовувала деякі з них при виготовленні виробів, а тому, ОСОБА_1 не має підстав для зарахування періоду роботи на Павлоградському механічному заводі з

14 травня 1984 року по 01 серпня 1992 року до стажу роботи, що дає їй право на пенсію на пільгових умовах за Списком №1. Крім того, у зазначений позивачем період роботи за професією розподілювача робіт (як і професія комплектувальника) взагалі не була включена до Списків № 1 та Списків № 2, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10 та постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162. Щодо доводів позивача про здійснення їй доплат за роботу в шкідливих і важких умовах праці зазначило, що порядок доплат і методику розрахунків конкретних її розмірів установлено постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС

від 03 жовтня 1986 року № 387/22-78, якою затверджено Типове положення про оцінку умов праці на робочих місцях і порядок застосування галузевих переліків робіт, за якими можуть установлюватися доплати працівникам за умови праці. У спірний період колективним договором між адміністрацією підприємства і профсоюзною організацією була передбачена доплата всім працівникам цеху, а тому саме по собі здійснення доплат позивачу за виконувану нею роботу, не є достатнім доказом на підтвердження факту її роботи у шкідливих умовах.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2018 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу з місцевого суду.

Справа надійшла на адресу суду касаційної інстанції та передана 07 вересня

2018 року для розгляду колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлені судами фактичні обставини справи

Судами встановлено, що у період з 14 травня 1984 року по 01 жовтня 1998 року ОСОБА_1 працювала розподілювачем робіт цеха № 226 Павлоградського механічного заводу, що підтверджується записами у її трудовій книжці. На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 вересня 1998 року № 1482 Павлоградський механічний завод підпорядковується Національному космічному агентству України. Згідно із наказом Національного космічного агентства України від 27 жовтня 2000 року № 189 Павлоградський механічний завод перейменований у Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О. М. Макарова» Павлоградський механічний завод. Указом Президента від 19 грудня 2010 року № 1085/2010 Національне космічне агентство України перейменоване у Державне космічне агентство України.

23 червня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О. М. Макарова» Павлоградський механічний завод з вимогою надати уточнюючу довідку, що підтверджує факт її роботи у шкідливих та небезпечних умовах, та дає їй право на пільгове пенсійне забезпечення. 13 травня 2016 року № 451/165 ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О. М. Макарова» Павлоградський механічний завод повідомило заявника про відмову в наданні такої довідки, оскільки зазначена професія не має шкідливого фактору, атестація робочого місця не проводилась, карти умов праці відсутні. У зазначений період цех № 226 займався виробництвом продукції з використанням пластичних мас на основі фенолів, резорцину, фурфуролу, епоксидних смол та лаків. У технологічному циклі виробництва номенклатури цеху № 226 використовувалися такі хімічні елементи, як ацетон, резорцин, фурфурол, тіоксін, фенол, формальдегідна смола, поліетіленполіамін, епоксидна смола К-153 та епоксидна смола ЕД-20, поліамідна смола ПО-ЗОО.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши матеріали справи, доводи касаційної скарги та відзиву на касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Про це зазначається і у частині першій статті 3 ЦПК України 2004 року, яка кореспондується з частиною першою статті 4 чинного ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України 2004 року, що кореспондується з частиною першою статті 5 чинного ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55 та 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

ОСОБА_1 просила встановити юридичний факт її роботи на ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О. М. Макарова» Павлоградський механічний завод розподілювачем робіт другого, третього та четвертого розряду з 15 травня 1984 року по 20 серпня 1992 року у шкідливих і важких умовах праці, з повним робочим днем, що передбачено Списком № 1, який є необхідним для призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах. Позивач неодноразово зверталася до Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з підстав відсутності доказів на підтвердження її зайнятості на роботах із шкідливими і важкими умовами праці повний робочий день.

Отримавши відмову органу, який призначає пенсії, ОСОБА_1 оскаржила її в установленому законом порядку. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року у справі № 185/6418/16-а, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Павлоградського ОУПФУ Дніпропетровської області, правонаступником якого є ГУПФУ в Дніпропетровській області, третя особа ДП «ВО Південний машинобудівний завод імені О. М. Макарова» Павлоградський механічний завод, про визнання протиправними дій та зобов`язання зарахувати період роботи до пільгового стажу, та здійснити нарахування і виплату пенсії, відмовлено.

Згідно з частиною третьою статті 61 ЦПК України 2004 року, яким кореспондують положення частини четвертої статті 82 чинного ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до статі 49 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику на його вимогу довідку про його роботу на підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку застосування списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок

№ 383), визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи.

Сам факт наявності в списках тієї чи іншої посади, яку обіймає особа, не дає права на призначення пільгової пенсії. Підставою для визнання права на пенсію за віком на пільгових умовах є не тільки наявність професії у відповідному списку, а й зайнятість в умовах, передбачених списком, повний робочий день, а також підтвердження відповідних умов праці за результатами атестації робочих місць.

Пунктом 10 Порядку № 383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, щовизначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки, надані підприємствами на підставі первинних документів про характер виконуваної роботи та умов праці, а також зайнятість протягом повного робочого дня на роботах, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

У довідці має бути вказано: період роботи, що зараховується до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ; підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана довідка. Право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах підтверджує підприємство, де набуто відповідний стаж.

Тобто, уточнююча довідка надається підприємством у разі відсутності в трудовій книжці особи відомостей про стаж роботи, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, яка підтверджує саме спеціальний стаж роботи та її характер, а не право особи на пільгову пенсію. Зазначена довідка необхідна для подальшого її надання відповідним органам Пенсійного фонду України, які в свою чергу визначають наявність підстав і права особи на пенсію на пільгових умовах.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 у період з 14 травня 1984 року по

01 жовтня 1998 року працювала на Павлоградському механічному заводі (цех

№ 226) на посаді розподілювача робіт. Відповідно до виробничої інструкції до обов`язків розподілювача робіт входить: прийом, видача та зберігання деталей та вузлів; забезпечення працівників дільниці матеріалами, заготовками, напівфабрикатами, інструментом, технічною документацією; ведення обліку та звітності руху деталей на дільниці; ведення обліку та звітності незавершеного виробництва; складення та оформлення у встановленому порядку актів недостачі. Участь розподілювача робіт у технологічному процесі виробництва продукції з використанням шкідливих речовин інструкцією не передбачена. Рішення про віднесення робіт, професій, посад до категорій зі шкідливими та тяжкими умовами праці у кожному конкретному випадку приймається за результатами атестації робочих місць за умовами праці. Професія розподілювача робіт не була задіяна у виробничому циклі та не передбачена Списком № 1 та Списком № 2, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10 та постановою Кабінету Міністрів України

від 11 березня 1994 року № 162, а тому атестаційна комісія не мала підстав включати цю професію у список для проведення атестації робочого місця за умовами праці. Оскільки атестація не проводилась, то відповідно не проводився вимір вмісту шкідливих речовин у повітрі робочої зони на робочому місці розподілювача робіт, карти умов праці не складалися. Підприємством у 1979 та 1986 роках було розроблено та затверджено Перелік професій цехів, у тому числі цеху № 226, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах. Професія розподілювача робіт до зазначених Переліків також не входить. Для отримання працівником відповідної пільги чи компенсації за роботу із шкідливими і важкими умовами праці мають бути дотримані наступні умови: наявність професії, посади, роботи у відповідному Списку, Переліку; своєчасно (не рідше ніж 1 раз на 5 років) проведена атестація робочих місць за умовами праці; підтвердження права на певну пільгу чи компенсацію за результатами атестації робочих місць; зайнятість на роботах, передбачених відповідним Списком, Переліком, необхідну тривалість робочого часу, визначену нормативними документами.

Урахувавши, що у період роботи ОСОБА_1 з 15 травня 1984 року по

20 серпня 1992 року на Павлоградському механічному заводі (цех № 226), професія розподілювача робіт не була включена до Списків № 1 та Списків № 2, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, атестація робочих місць не проводилася, докази, надані позивачем на підтвердження заявлених вимог не є допустимими у розумінні цивільного процесуального законодавства, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування та ухвалення у справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Доводи ОСОБА_1 про те, що суд апеляційної інстанції у порушення вимог процесуального законодавства, в оскаржуваному судовому рішення не навів, які саме підстави слугували для скасування рішення суду першої інстанції, та не зазначив у мотивувальній частині судового рішення доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції, мотивів прийняття або відхилення аргументів, викладених у апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу, чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду, та не містять висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції, є непереконливими, і не спростовують правильність наведених вище висновків апеляційного суду.

Аргументи касаційної скарги є ідентичними доводам, що були викладені заявником у позовній заяві та апеляційній скарзі, які були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, яким суд надав належну правову оцінку. У силу повноважень, визначених статтею 400 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та здійснювати переоцінку доказів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Аналізуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції правильно визначив характер правовідносин, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, а тому відсутні підстави для задоволення касаційної скарги.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак