ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року

м.Суми

Справа №573/385/18

Номер провадження 22-ц/816/843/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Хвостик С. Г.

з участю секретаря судового засідання -Попової А.П.,

сторони:

скаржник - ОСОБА_1,

суб'єкт оскарження - Білопільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 25 жовтня 2018 року в складі судді Кліщ О.В., постановлену у м. Білопілля,

в с т а н о в и в:

12 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив скасувати повідомлення державного виконавця Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі - відділ ДВС) Піскуна В.М. № 2520 від 20 лютого 2018 року, у зв'язку з тим, що вказане повідомлення є незаконним та необґрунтованим.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 25 жовтня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд справи в іншому суді Сумської області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що розгляд справи здійснено упереджено та необ'єктивно, оскільки суддя розглядала справу за поданням державного виконавця про відчуження його квартири та незаконно відмовила у задоволенні відводу.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Білопільського районного відділу ДВС Піскуна В.М., який заперечував проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, вироком Білопільського районного суду Сумської області від 18 березня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 70 КК України та засуджено до 6-ти років позбавлення волі. Задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 у відшкодування 25229,55 грн майнової шкоди та 50000 грн моральної шкоди.

Вирок набрав законної сили.

26 грудня 2016 року була подана заява стягувача ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на його користь 25229, 55 грн майнової шкоди та 50000 грн моральної шкоди.

27 грудня 2016 року державним виконавцем відділу ДВС Піскуном В.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 53196483.

Згідно з відповіддю на запит ДВС № 10187 від 27 грудня 2016 року, Управління Державної пенітенціарної Служби України повідомило, що ОСОБА_1 не працевлаштований, станом на 10 січня 2017 року знаходиться в Сумському слідчому ізоляторі УДПтС України в Сумській області.

У зв'язку з чим виконавчий лист та постанову про відкриття виконавчого провадження було направлено державним виконавцем в бухгалтерію Державної установи «Сумський слідчий ізолятор».

Додатково постанову про відкриття виконавчого провадження було направлено до Державної установи «Сумський слідчий ізолятор» супровідним листом від 20 лютого 2018 року № 2520, яку ОСОБА_1 отримав 01 березня 2018 року.

Згідно з ст. 447 ЦПК України, яка кореспондується зі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Підставами вимог скарги ОСОБА_1 є скасування повідомлення державного виконавця відділу ДВС від 20 лютого 2018 року № 2520, яким боржнику було направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження, що, на думку скаржника, було зроблено незаконно.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев'ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, оскільки державним виконавцем відповідно до вимог закону, після встановлення місця перебування боржника, було повторно направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження до Державної установи «Сумський слідчий ізолятор».

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, які не спростовуються доводами апеляційної скарги, а тому не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 25 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

С.Г. Хвостик