12 лютого 2019 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого Бібіка О.В.
з участю секретаря Горобець Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Харківське обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
29.11.2019 Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Харківське обласне управління АТ "Ощадбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 з вимогами:
- звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме 1-но поверховий житловий будинок АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк Україна" в особі філії - Харківське обласне управління АТ "Ощадбанк" за кредитним договором №145 від 25.09.2007, у загальному розмірі 87 562,34 (вісімдесят сім тисяч п'ятсот шістдесят дві) грн.;
- встановити спосіб реалізації предмету іпотеки - шляхом продажу предмету іпотеки в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведенню виконавчих дій;
- встановити вищий пріоритет позивача АТ «Ощадбанк», як іпотекодержателя предмету іпотеки;
- стягнути зі ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн.
В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, укладено іпотечний договір №65 від 25.09.2007, посвідчений приватним нотаріусом Зміївського нотаріального округу Трубніковою В.В. за реєстровим № 1096.
На виконанні у Зміївському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження № 32777059 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1650 від 18.12.2008, що видав Зміївський районний суд Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 70 059,49 гривень на користь АТ «Ощадбанк».
В ході проведення виконавчих дій з розшуку майна боржника, було встановлено, боржнику в цілому на праві власності належить будинок АДРЕСА_1, який є предметом іпотеки відповідно до Іпотечного договору від 25.09.2007 між АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_1 та на який стягувач просить звернути стягнення в рахунок погашення боргу.
Відділом реєстраційних послуг Зміївської міської ради стягувача повідомлено, що за даними, які маються у відділі, за адресою: АДРЕСА_1, серед інших осіб, зареєстрована малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Листом від 25.01.2018р служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації повідомила, що не може надати дозвіл на реалізацію майна, в якому прописана малолітня дитина, в рахунок погашення боргу.
Так, на теперішній час рішення Зміївського районного суду Харківської області від 18.12.2008 року не виконане.
23.08.2018 Зміївським районним судом Харківської області ухвалено заочне рішення по справі №621/1701/18р, яким позовні вимоги банку задоволені, стягнуто зі ОСОБА_1 на користь банку суму інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості у розмірі 21 582,71 (двадцять одна тисяча п'ятсот вісімдесят дві) гривні та суму 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом № 145 від 25 вересня 2007р. у розмірі 5 347,59 (п'ять тисяч триста сорок сім) гривень, а всього 26 930 (двадцять шість тисяч дев'ятсот тридцять) грн. 30 коп. Рішення не набрало законної сили.
Оскільки заборгованість по кредиту не погашена, позивач має право вимоги до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Представник позивача Скворцова І.І. у судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Проти постановлення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у тому числі, шляхом розміщення оголошенням на офіційному сайті судової влади.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача, третьої особи.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ВАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір №65 від 25.09.2007, посвідчений приватним нотаріусом Зміївського нотаріального округу Трубніковою В.В. за реєстровим № 1096, за яким іпотекодавець передала в іпотеку, а іпотекодержатель прийняв 1-но поверховий житловий будинок АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 (а. с. 12).
Вказаним рішенням встановлено факт невиконання позичальником ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором у зв'язку з чим з неї стягнуто заборгованість.
З листа начальника відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради від 19.01.2018вбачається, що за даними, які маються у відділі, за адресою: АДРЕСА_1, серед інших осіб, зареєстрована малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а. с. 16).
На виконанні у Зміївському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження № 32777059 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1650 від 18.12.2008, що видав Зміївський районний суд Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 70 059,49 гривень на користь АТ «Ощадбанк».
В ході проведення виконавчих дій з розшуку майна боржника, було встановлено, боржнику в цілому на праві власності належить будинок АДРЕСА_1, який є предметом іпотеки відповідно до Іпотечного договору від 25.09.2007 між АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_1 та на який стягувач просить звернути стягнення в рахунок погашення боргу. (а. с. 18).
Листом від 25.01.2018 служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації повідомила, що не може надати дозвіл на реалізацію майна, а саме житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, в якому прописана малолітня дитина, в рахунок погашення боргу. (а. с. 17).
23.08.2018 Зміївським районним судом Харківської області ухвалено заочне рішення по справі №621/1701/18, яким позовні вимоги банку задоволені, стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Харківське обласне управління АТ "Ощадбанк" суму інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості у розмірі 21 582,71 (двадцять одна тисяча п'ятсот вісімдесят дві) гривні та суму 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом № 145 від 25 вересня 2007р. у розмірі 5 347,59 (п'ять тисяч триста сорок сім) гривень, а всього 26 930 (двадцять шість тисяч дев'ятсот тридцять) грн. 30 коп. (а. с. 21-23).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
У відповідності з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
У відповідності з ч. 1 ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін),
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.
Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку" в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.
Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.
Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України "Про іпотеку", згідно з частиною третьою статті 33 якого звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Частиною першою статті 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Як роз'яснено у п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30.03.2012 № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5, право вибору судового захисту, передбаченого Законом або договором, належить виключно позивачеві. Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самими договором кредиту разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена.
Таким чином, суд дійшов висновку про те вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.
Як встановлено судом, на час укладення договору іпотеки 25.09.2007, малолітніх чи неповнолітніх дітей за адресою розташування предмету іпотеки зареєстрово не було. На даний час, питання про виселення із іпотечного майна позивачем не ставиться.
Тому, права та інтереси малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка за реєстрована за адресою: АДРЕСА_1, не порушуються.
У задоволенні позовних вимог в частині встановлення вищого пріоритету позивача, як іпотекодержателя предмету іпотеки, суд відмовляє з наступних підстав.
Пріоритетність вимог, забезпечених іпотекою, перед вимогами інших кредиторів, прямо встановлено вказаними вище положеннями законодавства України, в зв'язку з чим відсутні підстави ухвалювати судове рішення з приводу вказаних обставин.
Обов'язковою умовою вжиття судом відповідних способів захисту, є доведення позивачем факту порушення, невизнання або оспорювання його прав, свобод чи інтересів.
Позивачем будь-яких доказів порушення, невизнання або оспорювання його прав, свобод чи інтересів у вказаній частині позову, суду не надано.
Таким чином, пріоритет повинен бути зазначений щодо вимог інших кредиторів, тобто відмінних від позивача. Між тим у суду відсутні дані щодо наявності інших кредиторів.
Враховуючи наведене, відсутні підстави для задоволення позову в частині вимог про встановлення вищого пріоритету вимог позивача.
З відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 76-81, 258-259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Харківське обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити частково.
Встановити спосіб реалізації предмету іпотеки - шляхом продажу предмету іпотеки в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
У задоволенні позовних вимог в частині встановлення вищого пріоритету позивача АТ "Ощадбанк", як іпотекодержателя предмета іпотеки - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення повністю або частково безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення.
Повний текст рішення складено 12.02.2019.