Номер провадження 2/754/3315/19
РІШЕННЯ

Іменем України

17 грудня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді - Галась І.А.,

при секретарі - Гергель В.А.

за участі представник позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3 , діючи через представника звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Вимоги позову обґрунтовано наступним.

13 червня 2008 року між Позивачем та Відповідачем було укладено шлюб. У цьому шлюбі народилися діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 01.03.2018 року шлюб між Сторонами було розірвано. За час шлюбу Сторонами було придбано майно, яке має режим спільного майна, а саме - автомобіль Toyota Corolla 1,3 М/Т ENTRY, номер кузова: НОМЕР_1 , 2012 року виготовлення.

Відповідно до Договору купівлі-продажу від 20 вересня 2012 року укладеного між ТОВ «Саміт моторз Україна» та ОСОБА_4 , останній придбав транспортний засіб - автомобіль Toyota Corolla 1,3 М/Т ENTRY, кузова: НОМЕР_1 . Наголосили, що зазначений автомобіль перебуває у постійному користуванні та розпорядженні Відповідача.

За результатами дослідження ринку вартість автомобіля Toyota Corolla 2012 р.в. 1.3 VVT-I (Е13) City 6 МТ станом на жовтень 2018 року може складати від 258685,00 грн. до 285915,00 грн. в залежності від технічного стану, показників одометра, умов зберігання та експлуатації.

Вказано, що спільне користування автомобілем є неможливим, оскільки Позивач та Відповідач проживають окремо і між ними не може бути спільного ведення господарства. Також Позивач не має практичних навиків керування транспортним засобом та регулярно користується засобами громадського транспорту.

Зазначено, що при визначенні Судом ідеальних часток Сторін в спірному майні без його реального поділу і залишення майна у їх спільній частковій власності, Позивач з об`єктивних причин не зможе реалізувати своє право на частку: у Позивача відсутня потреба в користуванні автомобілем, у зв`язку з відсутністю навиків керування транспортним засобом, а також Позивач буде позбавлений можливості розпоряджатися спірним майном через його неподільність. Керуючись засадами розумності і добросовісності, Позивач вважає, що визначення ідеальних часток Сторін в спірному майні без його реального поділу і залишення майна у їх спільній частковій власності буде суперечити не лише інтересам Позивача, а й інтересам спільних неповнолітніх дітей Сторін, які знаходяться на повному утриманні Позивача.

Позивач просить Суд зауважити, що неповнолітні діти постійно проживають з матір`ю. Відповідач не несе моральної відповідальності за виховання.

Вказано, що окрім того, Відповідач не забезпечує неповнолітніх дітей, за останній час було здійснено лише два платежі: 23.04.2018 року на суму - 3015.08 грн. та 18.05.2018 року на суму - 1005.03 грн. (на лікування ОСОБА_6 ). Протягом 6 місяців Позивач самостійно забезпечує неповнолітніх дітей одягом, навчальними матеріалами і тд. Сторона позивача, вважає, що таким чином, грошові кошти, отримані в рахунок компенсації за частку у спільному будуть спрямовані на фізичний, духовний розвиток, а також лікування спільних з Відповідачем дітей. В свою чергу, зазначили, що Відповідач є спроможним, оскільки працює лікарем-хірургом в «Інституті серця МОЗ України». Сторона Позивача зазначила, що станом на час підтримання родинних стосунків заробітна плата Відповідача за один місяць становила від 12008.00 грн. до 15100.00 грн. Вважають, що таким чином при систематичному здійсненні виплат по компенсації - для Відповідача не виникне додатковий фінансовий тягар. Окрім того, за останній час Відповідач здійснював неодноразові закордонні відпустки, що вважають свідчить про його належне матеріальне становище.

Зважаючи на вищезазначене, Позивач просить Суд:

1.припинити право ОСОБА_3 на Ѕ частку автомобіля Toyota Corolla 1,3 М/Т ENTRY, номер кузова: НОМЕР_1 , 2012 року виготовлення який є спільною сумісною власністю подружжя;

2.Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в рахунок вартості належної їй Ѕ частки автомобіля Toyota Corolla 1,3 М/Т ENTRY, номер кузова: НОМЕР_1 , 2012 року виготовлення грошову компенсацію у розмірі 142 957 грн. 50 коп.

3.Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1429,58 грн. судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин.

Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, як справа незначної складності, враховуючи, що ціна позову в цій справі не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16 листопада 2018 року прийнято до розгляду справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання по справі.

Відповідач скористався процесуальним правом та в порядку статті 178 Цивільного процесуального кодексу України представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Подольський В.О. 05.06.2019 року подав Відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне. По-перше, зазначено що Позивачем до позовної заяви не надано належних доказів факту знаходження спірного автомобіля у власності відповідача, вказавши що документи про придбання Відповідачем автомобіля у 2012 році не містять інформації про власника наразі. Вказано, що відповідно, дотримуючись норм діючого законодавства, Відповідач готовий виплату половини дійсної ринкової вартості спірного автомобіля. По-друге, до позовної заяви позивачем не додано жодного доказу, що підтверджує дійсну ринкову вартість спірного автомобіля станом на теперішній час. У справі відсутні докази ринкової вартості автомобіля, та зазначає, що задоволення позовних вимог в такому вигляді є неможливим. По-третє, представником відповідача зазначено, що Інформація, наведена у позові стосовно «неодноразових закордонних відпусток за останній час» та відносно відсутності додаткового фінансового тягаря у відповідача є голослівними твердженнями позивача, які не відповідають дійсності, та нічим не підтверджуються. Наразі, відповідач через певні обставини має невисоку заробітну плату, яка рідко перевищує 10 000 гривень на місяць. Зазначено, що таким чином, виплатити одразу всю суму половини вартості автомобіля, навіть, якщо така сума буде мінімальною, для відповідача не виявляється можливим і в подальшому буде ставитись питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Представником відповідача, зазначив, що станом на теперішній час, з урахуванням відсутності інформації про дійсну вартість спірного автомобіля, відповідач не визнає позовні вимоги в їх нинішньому вигляді та заявив клопотання про призначення експертизи за рахунок Позивача.

Представником позивача ОСОБА_3 - адвокатом Кравчук Дариною Василівною, 25.06.2019 року в порядку статті 179 Цивільного процесуального кодексу України подано Відповідь на Відзив, відповідно до якого просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, та зазначила, що 20.02.2018 року Відповідач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом про поділ майна подружжя, в якому на їх думку умисно не вказав автомобіль, що був придбаний за час шлюбу. Спірним автомобілем користується лише Відповідач та його батьки. На момент звернення до суду Позивач не мала доступу до вказаного автомобіля та не могла забезпечити огляд авто суб`єктом оціночної діяльності. Вважає, що призначення судової експертизи є недоцільним та таким, що значно погіршить матеріальне становище Позивача та неповнолітніх дітей, які перебувають на її повному утриманні.

08.07.2019 року в порядку статті 180 Цивільного процесуального кодексу України представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Подольський В.О. подав Заперечення в яких зазначив, що Відповідач не визнає позовні вимоги позивача, оскільки, документ «Результат дослідження ринку» не є належним доказом визначення дійсної вартості спірного автомобіля. Суду не надано доказів, які б підтверджували повноваження виконавця на проведення оцінки вартості майна або проведення експертних досліджень.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 16.07.2019 року призначено судову автотоварознавчу експертизу в у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

На виконання вимог ухвали суду від 16.07.2019 року, надано Висновок експерта від 20.09.2019№23746/19-54 за результатами проведення автотоварознавчої експертизи року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просила задовольнити, погодилась з Висновком експерта.

Представник відповідача ОСОБА_2 не заперечував щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача грошової компенсації у розмірі Ѕ вартості спірного автомобіля, виходячи з ринкової вартості автомобіля, визначеної згідно Висновку експерта.

Суд, вислухавши Вступне слово сторін, повно та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Судом встановлено,що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01 березня 2018 року, шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , зареєстрований 13 червня 2008 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 660 - розірвано.

Згідно договору купівлі-продажу №1380/09/12 від 20 вересня 2012 року, укладеного між ТОВ «Саміт Моторз Україна» та ОСОБА_4 , останній придбав автомобіль Toyota Corolla 1,3 М/Т ENTRY, номер кузова: НОМЕР_1 , 2012 року вироблення.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола обєктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п. п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Як встановлено судом, спірний автомобіль сторонами придбано під час перебування в шлюбі.

Даний факт сторонами визнаний та не оспорювався.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно.

Відповідно до ч. 3 ст. 370 ЦК України, виділ частки що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Автомобіль є цінним майном та неподільною річчю..

Таким чином, враховуючи, що спірний автомобіль був набутий сторонами на час перебування в шлюбі та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим суд доходить висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації у розмірі Ѕ частки вартості автомобіля.

Пленум Верховного Суду України в постанові від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» відзначив, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, для визначення якої при необхідності призначається експертиза.

Суд у визначенні вартості спірного майна приймає до уваги Висновок експерта №23746/19-54 від 20.09.2019 року за результатами проведення автоварознавчої експертизи, згідно якого ринкова вартість на день проведення експертизи автомобіля «Тойота Королла» д.н.з. НОМЕР_2 , 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 складає 159929,51 грн.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог про поділ спільного майна подружжя, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 частини вартості спільного майна подружжя, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки, ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, однак, зважаючи на встановлення судом меншої ринкової вартості автомобіля, ніж пред`явлено позивачем, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок грошової компенсації Ѕ вартості автомобіля, - підлягає сума в розмірі 79964 гривні 76 копійок

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір у справі підлягає розподілу між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 358, 364, 368, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» та керуючись ст.ст. 7-13, 76-81, 139, 141, 259, 263-265, 268, 273, 273-279, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) компенсацію в розмірі 79964 гривні 76 копійок припинивши право власності на Ѕ частину автомобіля Toyota Corolla, номер кузова - НОМЕР_1 , 2012 року випуску.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір в розмірі 799 гривень 64 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 23 грудня 2019 року.

Суддя