Справа № 755/1384/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Астахової О.О.

при секретарях Неділько Л.Л, Томіленко В.В.,

Якименко Т.С., Індик М.В.,

за участю

позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_1 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Узинська міська державна нотаріальна контора Білоцерківського нотаріального округу Київської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

25.01.2018 року Позивач звернулась до суду із позовом у якому просить встановити факт належності квартири АДРЕСА_1 померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 на праві особистої приватної власності. Визнати за ОСОБА_1 право власності за правом спадкування за законом на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 .

Мотивуючи вимоги тим, що ОСОБА_13 являється її батьком.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку зі смертю батька ОСОБА_13 відкрилась спадщина. Спадковим майном є квартира АДРЕСА_1 , де позивач зареєстрована та проживає зі своїм малолітнім сином 11 років з 15.08.2006 року.

18 липня 2017 року позивач звернулась до Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із чим була заведена спадкова справа № 154/2017 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 .

Заповіту на випадок своєї смерті батько не складав.

22.12.2017 року позивач звернулась із заявою до Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області із проханням повідомити перелік спадкового майна спадкодавця, та про її частку спадкового майна.

У відповіді Узинської міської державної нотаріальної контори Білоцерківського нотаріального округу Київської області № 2685/02-14 від 29 грудня 2017 року зазначено, що Ѕ частка спірної квартири належить вдові померлого - ОСОБА_4 , як частка спільного майна подружжя, а інша Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 спадкує вдова померлого ОСОБА_4 та позивач, як дочка померлого, відповідно по ј частці квартири кожна.

Позивач зазначає, що хоча означена квартира і була придбана її батьком у період шлюбу із відповідачем, проте за кошти, які були надані йому його матір`ю - бабусею позивача ОСОБА_14 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки в один день - 20.06.2006 року була продана квартира АДРЕСА_2 і придбана квартира АДРЕСА_1 .

Більше того, спірна квартира АДРЕСА_1 придбавалась саме з метою набуття окремого житла для позивача і з того часу вона там зареєстрована та проживає з сином.

Таким чином, позивач вважає, що дружина її батька - відповідач ОСОБА_4 не може претендувати на спірну квартиру, як на об`єкт спільної сумісної власності подружжя, а має право на спадкування цієї квартири як спадкоємець першої черги разом із позивачем.

Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушена звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 січня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Узинська міська державна нотаріальна контора Білоцерківського нотаріального округу Київської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. (Т. 1 а.с.57).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Узинська міська державна нотаріальна контора Білоцерківського нотаріального округу Київської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. Роз`яснено відповідачу його право на подання відзиву у строк, який не може перевищувати 15 днів з дня вручення даної ухвали, а третій особі - право на подання пояснень. (Т. 1 а.с.62).

19.04.2018 року та 06 липня 2018 року відповідачем подано до суду відзив на позову заяву, зі змісту якого убачається, що відповідач заперечує проти позову в повному обсязі та просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Мотивуючи тим, що квартира АДРЕСА_1 була придбана на підставі договору купівлі-продажу від 20.06.2006 року ОСОБА_13 , у період їхнього перебування у зареєстрованому з 25.07.1993 року шлюбі. У зв`язку із тим, що позивач ОСОБА_1 повідомила батьку, що їй не має де жити, він дозволив їй проживати у спірній квартирі.

У 2017 році ОСОБА_13 просив ОСОБА_1 звільнити квартиру, оскільки за своїм станом здоров`я він потребував операції, і подружжям було прийнято рішення продати будинок в якому вони проживали у м. Узин і переїхати до квартири АДРЕСА_1 . Проте, позивач всілякими способами не висилялась з квартири.

Відповідач вважає, що позивач безпідставно намагається заволодіти чужим майном, ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами, що квартира АДРЕСА_1 являється особистою власністю ОСОБА_13 , а тому просить відмовити у задоволенні позову. (Т.1 а.с. 82-84).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 червня 2018 року витребувано за клопотанням представника позивача з Узинської міської державної нотаріальної контори Білоцерківського нотаріального округу Київської області належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 . (Т. 1 а.с.85).

На виконання вимог ухвали суду про забезпечення доказів Узинською міською державною нотаріальною конторою Білоцерківського нотаріального округу Київської області надано витребувані матеріали (Т. 1 а.с. 200-238).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 листопада 2018 року за клопотанням представника позивача витребувано у нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори Мотицької С.А. (01121, м. Київ, вул. Інститутська, 13-А) копію витягу від 20.06.2006 року з державного реєстру правочинів про реєстрацію договору купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_3 укладеного між ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , зареєстрований в реєстрі за № 5-3167 . (Т. 2 а.с.32).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 листопада 2018 року закінчено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду ( Т. 2 а.с. 29-31).

У судовому засіданні позивач та її представники позовні вимоги підтримали у повному обсязі, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява, просили позов задовольнити.

Допитана в якості свідка позивач ОСОБА_16 суду показала, що з батьком - ОСОБА_13 у неї були напружені відносини. З 1994 року позивач проживала з бабусею ОСОБА_14 за адресою АДРЕСА_3 . З 2004 року позивач переїхала до квартири за місцем проживання її матері по АДРЕСА_4 , де вони мешкали разом із її майбутнім чоловіком, братом та його дівчиною. У 2006 році позивач народила дитину і мати попросила її виїхати з квартири, а тому вона залишила дане помешкання. З бабусею у ОСОБА_1 були дуже гарні відносини. З огляду на те, що позивач не мала власного житла, бабусею було прийнято рішення продати належну їй квартиру за адресою: АДРЕСА_3 в якій вона проживала та придбати за кошти від продажу дві квартири для себе - ОСОБА_14 та ОСОБА_1 В один день 20.06.2006 року було продано квартиру за адресою: АДРЕСА_3 та придбано квартиру АДРЕСА_1 для проживання позивача та квартиру для проживання бабусі. Враховуючи, що батько хотів від свого імені зробити позивачу подарунок у вигляді квартири, то спірна квартира за договором купівлі-продажу від 20.06.2006 року була зареєстрована на праві власності за батьком. Проте за домовленістю із бабусею він мав її подарувати позивачу, чого за життя не встиг зробити.

Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві. Вважали позов безпідставним, недоведеним та необгрунтованим. З огляду на означене у задоволенні позову просили відмовити.

Від третьої особи Узинської міської державної нотаріальної контори Білоцерківського нотаріального округу Київської області надійшла заява з проханням проводити розгляд справи у відсутність їхнього представника.

Суд, заслухавши вступне слово позивача, представників позивача, відповідача, представника відповідача, допитавши свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.06.2006 року, посвідченого нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончар Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2340 була придбана ОСОБА_13 ( Т . 1 а.с.16).

ОСОБА_13 перебував у зареєстрованому відділом ЗАГСУ Печерського району м. Києва з відповідачем ОСОБА_4 шлюбі з 25 серпня 1993 року. (Т. 1 а.с. 173).

Позивач ОСОБА_1 , являється дочкою ОСОБА_13 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 23.12.1976 року Печерським ЗАГС м. Києва та свідоцтвом про одруження виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції м. Києва 29.10.2004 року, за яким прізвище позивача змінено з « ОСОБА_18 » на « ОСОБА_19 ». (Т. 1 а.с. 232).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Виконавчим комітетом Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області. Серії НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_13 відкрилась спадщина, яка складається з Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 . Оскільки дана квартира була придбана ОСОБА_13 у період зареєстрованого з відповідачем шлюбу.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1271 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_13 за життя не складав.

Позивач і відповідач в силу ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги та звернулись із заявами про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 . Позивач - дочка померлого ОСОБА_1 звернулась 18.07.2017 року та 09.08.2017 звернулась дружина - відповідач ОСОБА_4 (Т. 1 а.с. 201, 207)

Нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Білоцерківського нотаріального округу Київської області на звернення ОСОБА_1 було роз`яснено позивачу листом № 2685/02-14 від 29.12.2017 року в яких частках відповідно до закону може бути видано свідоцтво про право на спадщину на вищевказану квартиру. (Т. 1 а.с. 226).

Не погоджуючись із визначеними частками, позивач звернулась до нотаріуса про зупинення видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька та просить суд встановити факт належності квартири АДРЕСА_1 померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 на праві особистої приватної власності. Визнати за позивачем право власності за правом спадкування за законом на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 .

Відповідно до ч. 3,4 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст. 94 ЦПК України).

Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (ст. 100 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Позивач доводить право особистої власності ОСОБА_13 на квартиру АДРЕСА_1 , тим що вона була придбана за особисті кошти останнього з огляду на продаж 20.06.2006 року квартири за адресою: АДРЕСА_3 , що належала на праві власності його матері - ОСОБА_14 . Позивач вказує, що ОСОБА_14 передала ОСОБА_13 грошові кошти від продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 для придбання ним спірної квартири, яка була придбана ОСОБА_13 того ж дня - 20.06.2006 року. Також, того ж дня 20.06.2006 року було придбано квартиру АДРЕСА_5 для проживання бабусі.

Відповідач заперечуючи проти позову вказує на те, що за період її спільного проживання з ОСОБА_13 ними було придбано декілька об`єктів нерухомості: квартири, земельні ділянки, будинок, зокрема і спірна квартира АДРЕСА_1 , які вони купували дешевше а продавали дорожче.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто, статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками:

1) час набуття майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

За наведених обставин, подаючи відповідний позов про визнання спірної квартири особистою власністю ОСОБА_13 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач повинна була довести на підставі належних та допустимих доказів той факт, що спірна квартира купувалася виключно на особисті кошти батька, надавши на підтвердження вказаних обставин письмові докази про наявність у нього таких коштів, їх рух під час купівлі спірної квартири в Банківських установах тощо.

Разом з тим, суд вважає, що таких достатніх і переконливих доказів на підтвердження обставин, які зазначені в позові, позивач не надала.

Суд не погоджується з твердженнями позивача щодо підстав набуття батьком на праві власності спірної квартири від грошей отриманих ним від продажу квартири, що належала на праві власності його матері та подарованих йому матір`ю.

Матеріали справи свідчать, що за період перебування ОСОБА_13 та ОСОБА_4 у шлюбі, 20.06.2006 року ними було придбано квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 34,70 кв. м, у т.ч. житлової площі 16,50 кв. м., за ціною 10 000,00 (десять тисяч) грн. за договором купівлі-продажу квартири посвідченого нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончар Т.В., зареєстровано в реєстрі за № 2340 (а. с. 16).

Також 20.06.2006 року на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Мотицькою С.А., зареєстровано в реєстрі за № 5-3167 продавець ОСОБА_14 - бабуся позивача продала квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , яка належала їй на праві власності за 25000,00 грн. (а.с.14).

Також 20.06.2006 року на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Мотицькою С.А., зареєстровано в реєстрі за № 5-3166 продавці ОСОБА_20 , ОСОБА_21 продали, а покупець ОСОБА_8 купила квартиру АДРЕСА_5 за 20000,00 грн. (а.с.18).

Позивач зазначає, що від продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 було придбано спірну квартру батьком та сестрою батька ОСОБА_8 - квартиру АДРЕСА_5 .

Разом з тим, як убачається із договорів ціна продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 склала 25 000,00 грн., ціна купівлі квартири АДРЕСА_5 - 20 000,00 грн., а ціна купівлі спірної квартири - 10000,00 грн.

Таким чином, позивачем не було надано до суду достатніх і переконливих доказів (письмових) на підтвердження того, що саме за реалізацію квартири, яка належала бабусі, її батько отримав саме 10 000,00 грн., які передала йому його мати та що саме за ці кошти була придбана спірна квартира. До аналогічного висновку, суд приходить надаючи оцінку звітам про проведення незалежної оцінки квартир за адресою: АДРЕСА_3 ; квартири АДРЕСА_5 та квартири АДРЕСА_1 .

Оцінюючи витяг з розпорядження від 29.05.2017 року № 277 Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, яким ОСОБА_13 було надано дозвіл на дарування спірної квартири на ім`я малолітнього ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та надання права представляти його інтереси позивачу і її чоловіку - ОСОБА_9 , то даний доказ не доводить належність спірної квартири на праві особистої власності ОСОБА_13 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показав, що він був Головою ЖБК, у будинку за адресою: АДРЕСА_6 та добре знав ОСОБА_14 . Йому було відомо зі слів ОСОБА_14 , що метою продажу належної їй квартири АДРЕСА_2 є забезпечення житлом позивача. Передачі грошових коштів від продажу квартири він не бачив, чому реєстрація права власності на спірну квартиру не була оформлена на позивача, йому також не відомо.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_13 та ОСОБА_8 являються дітьми ОСОБА_14 . Метою продажу квартири АДРЕСА_2 було забезпечити позивача житлом. Чи передавала грошові кошти ОСОБА_14 від продажу належної їй квартири своєму сину - ОСОБА_13 , вона не знає. Чому спірна квартира АДРЕСА_1 не була придбана ОСОБА_1 їй також невідомо.

Покази свідка ОСОБА_8 грунтувалися на особистих відносинах членів родини. Передачі грошових коштів від ОСОБА_14 - померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_13 вона не бачила.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що йому було відомо зі слів ОСОБА_1 та ОСОБА_14 , що метою продажу належної їй квартири АДРЕСА_2 є забезпечення житлом позивача. При цьому було вирішено в родинному колі, що право власності на спірну квартиру буде оформлено на ОСОБА_13 , щоб в подальшому він подарував спірну квартиру дочці, чого не сталося. Передачі грошових коштів ОСОБА_14 - ОСОБА_13 від продажу квартири АДРЕСА_2 свідок не бачив.

Свідок ОСОБА_10 , являється дочкою відповідача, суду показала, що відносини між ОСОБА_14 та ОСОБА_13 були напруженими. Грошові кошти на квартиру АДРЕСА_1 її мати та ОСОБА_13 збирали самостійно.

Свідок ОСОБА_12 показала, що являється донькою відповідача у 1993 році мати - відповідач у справі та ОСОБА_13 уклали шлюб. До укладання шлюбу у відповідача була квартира у Печерському районі м. Києва а у ОСОБА_13 в Деснянському районі м. Києва. Вказану нерухомість вони продали і придбали спільне житло. На протязі подружнього життя ними було придбано сім квартир, в тому числі і спірна квартир та земельна ділянка на якій в м. Узин збудований будинок, де вони і проживали. ОСОБА_13 та ОСОБА_4 частину житла продавали, інше купували, частину здавали в найм, що було додатковим джерелом їхнього доходу, окрім основного місця роботи. Виходячи з того, що ОСОБА_13 міг періодично зловживати спиртними напоями, грошові кошти від продажу нерухомості знаходились у неї, де за потреби на вимогу вона їх надавала. На передодні укладання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 звернулась до неї надати їй якусь частину грошових коштів, що нею і було передано.

Свідок ОСОБА_23 суду показала що відносини між батьком і ОСОБА_1 були складними, позивач вимагала переєструвати право власності на спірну квартиру на неї. Чи передавались грошові кошти ОСОБА_13 його матір`ю для придбання спірної квартири вона особисто не бачила.

Таким чином, жоден із допитаних судом свідків не підтвердив обставину того, що від продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 , що належала на праві власності ОСОБА_14 , останньою були передані ОСОБА_13 грошові кошти для придбання квартири АДРЕСА_1 .

В зв`язку з чим, на думку суду, покази свідків не можуть свідчити про обставини, на яких наполягає сторона позивача з приводу придбання спірної квартири.

Згідно ч.ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Обставин того, що від продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_14 були передані ОСОБА_13 грошові кошти для придбання квартири АДРЕСА_1 судом не встановлено.

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує, поки не спростована.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17.

Презумпція спільності майна подружжя поширюється у тому числі і на те майно, яке було нажите у період шлюбу, але оформлене і зареєстроване на ім`я одного з подружжя.

Установивши правову природу набуття у спільну сумісну власність спірної квартири, та недоведення позивачем факту набуття спірної квартири за особисті кошти ОСОБА_13 , суд прийшов до висновку, що частки дружини та чоловіка в ній є рівними.

Таким чином, суд оцінюючи докази в їх сукупності приходить до висновку про недоведеність позовних вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10 -13, 76-82, 133,141, 258-259, 263-265, 268,273, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 57, 60, 61, 63, 68, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 15,16, , 1216-1223, 1235, 1268, 1296 Цивільного кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Узинська міська державна нотаріальна контора Білоцерківського нотаріального округу Київської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування- залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Астахова

Повний текст рішення виготовлений 20 грудня 2019 року.