Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/44/19
Провадження № 2/273/109/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Новицького Є. А. секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Баранівка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виникли договірні відносини на підставі Договору №ЛГ 0701 від 20 січня 2017 року, за умовами якого Продавець (далі - позивач) зобовязується надати Покупцеві (далі - відповідачу) комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя, а покупець зобовязався сплатити за нього гроші.

З огляду на викладене, зважаючи на порушення передбачених договором умов, позивач вирішила звернутися до суду із вказаним позовом.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК Українисуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення стороні за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

При цьому, відповідач подала до суду відзив на позовну заяву згідно якого проти заявленого позову заперечує у повному обсязі.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 20.01.2017 між позивачем та відповідачем було укладено договір №ЛГ 0701, згідно умов якого Продавець зобовязався передати Покупцеві комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя, а Покупець зобовязався прийняти цей комплекс згідно акту приймання-передачі та сплатити за нього визначену Договором грошову суму (а.с. 8).

Позивач свої зобовязання за договором виконала в повному обсязі, що вбачається із акту приймання-передачі від 20.01.2017, відповідач комплекс по догляду отримала, претензій щодо отриманого набору по догляду та щодо виконання продавцем своїх обовязків за договором не мала (а.с. 9).

Відповідач сплатила позивачу 3000 грн за отриманий товар, що підтверджується товарним чеком (а.с. 10).

20.03.2017 позивачем було направлено відповідачу претензію щодо виконання умов договору, яка залишилася без відповіді (а.с. 11).

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобовязання.

Відповідно до ст. 903 ЦК України у випадку, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобовязаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобовязаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно доданої до матеріалів справи претензії дослідженої судом, позивач зверталася до відповідача з вимогою про виконання зобовязання, однак звертає увагу суду на те що претензія залишилася без виконання (а.с. 11).

Відповідач заперечує проти заявленого позову зважаючи на те, що в Акті приймання-передачі від 20.01.2017 до договору №ЛГ0701 від 20.01.2017 в графін найменування товару» не надано повного змісту та обсягу операції з постачання товару, а саме кількості та асортименту товару набору косметики, який мав бути поставлений позивачем на користь відповідача згідно з вимогами Специфікації до договору. Крім того, в специфікації не значиться кількість нічного відновлювального крему, що входить до набору косметики.

Крім того, відповідач вказує на те, що дані щодо обсягу та змісту поставленого товару та наданих послуг, зазначені в Акиі приймання передачі від 20.01.2017 до договору №ЛГ0701 від 20.01.2017 суперечать іншим доказам по справі, а саме долученій до позовної заяви довідці позивача, згідно з якою косметологічні послуги було надано в іншому обсязі, аніж вказаний в Акті приймання передачі, а саме: в Акті приймання передачі вказано сумарно 15 послуг, у довідці зазначено, що послуги надані частково.

З огляду на викладене, відповідач вважає що акт приймання-передачі містить неповні та недостовірні даніщодо змісту, обсягу, вартості та дати постачання відповідного товару та послуг, а відтак він не може бути прийнятий судом.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що відповідає приписам ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Згідно ч. 2 ст. ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до а. 2 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Таким чином, дослідивши акт приймання передачі від 20.01.2017 до договору №ЛГ 0701 від 20.01.2019 суд вважає, його таким що містить всю необхідну інформацію передбачену ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а ті недоліки на які посилається відповідач суд вважає неістотними та такими, що не можуть впливати на визнання такого акту неналежним доказом, адже він місти інформацію щодо предмету доказування, що є визначальним для визнання його належним доказом згідно зі ст. 77 ЦПК України.

Згідно п. 1.1 Договору №ЛГ0701 від 20.01.2017 сторона-1 зобов'язується надати клієнту комплекс товарів та послуг по догляду для шкіри обличчя, а клієнт зобовязується прийняти цей комплекс товарів та послуг згідно акту приймання передачі та сплатити за нього визначену Договором грошову суму.

Відповідно до п. 1.2 Договору під Комплексом по догляду маєтьсян а увазі: продаж набору косметики та надання допоміжних супроводжуючих послуг (а.с. 8).

Таким чином, з викладеного вбачається, що позивач та відповідач свідомо без будь-якого стороннього впливу підписали досліджені судом документи на підставі чого у них виникло зобовязання по виконанні умов даного договору. Факту підписання як договору так і вказаного вище акту приймання-передачі відповідач не заперечує, а доводи на які він посилається суд вважає такими, що не спростовують доводів позивача, які грунтуються на поданих до суду доказах, які визнані судом належними та допустимими.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність доказів якіб спростовували доводи позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню

Окрім того, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому, на користь позивача з відповідача суд стягує судові витрати з урахуванням задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 83, 247, 258, 259, 263, 265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_1) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2) заборгованість у розмірі 10016 (десять тисяч шістнадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_1) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.А. Новицький