_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/2128/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2019 року Київський районний суд у складі:

головуючого судді - Огренич І.В.

при секретарі - Бусленко О.О.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1звернувся до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1. При цьому позивач посилається на те, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.06.2018 р., він є власником вищевказаної квартири. Чотири роки позивач опікувався та доглядав стареньку хвору людину - ОСОБА_3, з якою 19 квітня 2018 року ним укладений та нотаріально посвідчений договір довічного утримання (догляду) . За даним договором ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_1 вище вказану квартиру. В даній квартирі зареєстрований ОСОБА_2, повнолітній онук ОСОБА_3, який з нею фактично не мешкав, особистих речей не утримував, на даний час місце знаходження відповідача не відомо, однак його реєстрація перешкоджає позивачу розпорядитися своїм майном на власний розсуд, а тому він вимушений звернутись до суду з позовом.

Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою позивачки Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 19 квітня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною В.І.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 померла (свідоцтво про смерть від 21.06.2018 року, актовий запис №6454).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 27.06.2018 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки ЖКС Чорноморський» від 20.09.2018 року за №2133, за вищезазначеною адресою зареєстрований онук померлої ОСОБА_3 - ОСОБА_2, 1986 р.н., з 24.04.2015 року.

Згідно Акта про не проживання особи за місцем реєстрації від 01 жовтня 2018 року, за підписом сусідів - ОСОБА_6, ОСОБА_7, який посвідчений належним чином печаткою та підписом начальника ЖКС Чорноморський» у будинку за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 ніколи не проживав.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Нормами ч.1 ст. 317 та ч.1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

При таких обставинах та враховуючи, що відповідач, залишаючись зареєстрованим у квартирі, створює позивачу перешкоди у реалізації своїх прав, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1законними, обґрунтованим та підлягаючими задоволенню.

Керуючись ст.ст.4,10,12,13,18,19,81,141,211,247,258,259,273,274-279,280-282 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317,319,321,391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН:НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (1986 р.н., ІПН: невідомий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Огренич І. В.