Справа № 530/1938/18

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

12.02.2019 року місто Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Демянченка С.М., секретарі Тараненко Т.І. розглянувши в підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Зіньків Полтавської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Зіньківського району Полтавської області, третя особа приватний нотаріус Зіньківського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

Позовна заява мотивована тим, що 18 квітня 2018 року померла ОСОБА_4, сестра позивача, після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 0.16 га., передана для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд та ведення особистого підсобного господарства, розташована на території смт Опішня ОСОБА_2 селищної ради Зіньківського району Полтавської області, яка належала ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 012840. За життя ОСОБА_4 склала заповіт, яким все її майно, де б воно не було, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті заповіла ОСОБА_1. Спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 є позивач. ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті сестри шляхом подачі до державного нотаріуса заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, інші спадкоємці відсутні. При наявності таких обставин та відсутності спору, позивач не може одержати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, на належну ОСОБА_4 земельну ділянку, оскільки на запит нотаріуса про видачу витягу з реєстру Державного земельного кадастру Держгеокадастр у Зіньківському районі Полтавській області відмовив у видачі витягу з реєстру Державного земельного кадастру, мотивуючи відмову тим, що у Державному земельному кадастрі відсутні відомості про вищезазначену земельну ділянку. В звязку з вище викладеним ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду і просила суд ухвалити рішення, яким визнати в порядку спадкування за заповітом після померлої 16.04.2018 року ОСОБА_4 право власності на спадщину, яка складається з земельної ділянки площею 0.16 га., передана для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд та ведення особистого підсобного господарства, розташована на території смт Опішня ОСОБА_2 селищної ради Зіньківського району Полтавської області, яка належала ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 012840.

Ухвалою суду від 18.12.2018 року відкрито провадження по справі.

В судове засідання учасники справи не зявились, від них надійшли заяви в яких позивач ОСОБА_1, та її представник адвокат ОСОБА_5 позов підтримав в повному обсязі, представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради Зіньківського району Полтавської області в судове засідання не зявився, але від нього надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов визнали, третя особа приватний нотаріус Зіньківського районного нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала стосовно задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову ,проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

За нормою ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, прийнявши до уваги заяви та клопотання учасників справи, дослідивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Зіньківського району Полтавської області, третя особа приватний нотаріус Зіньківського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла 16.04.2018 року в смт Опішня Зіньківського району Полтавської області (а.с.8). ОСОБА_1 народилася 23.08.1941 року в с. Більськ Котелевського району Полтавської області (а.с.5). Відповідно до державного акту серії IV-ПЛ № 012840 на право приватної власності на землю ОСОБА_4 належить земельна ділянка площею 0.16 га., передана для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд та ведення особистого підсобного господарства, розташована на території смт Опішня ОСОБА_2 селищної ради Зіньківського району Полтавської області (а.с.6). З заповіту від 14.12.2010 року посвідченого нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Зіньківського району Полтавської області ОСОБА_3 вбачається, що на випадок смерті ОСОБА_4 зробила слідуюче розпорядження: яким все її майно, де б воно не було, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті заповіла ОСОБА_1 ( а.с.7) . З звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 13.12.2018 року, яка належить ОСОБА_4 на підставі державного акту серія IV-ПЛ № 012840, вартість земельної ділянки площею 0.16 га. становить 23510 грн 00 коп. (а.с.12-13).

З повідомлення приватного нотаріуса ОСОБА_3 від 26.12.2018 року за № 491/01-16 вбачається, що після померлої 16.04.2018 року ОСОБА_4 заведена спадкова справа № 49/2018 на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини, претензії від кредиторів не надходили ( а.с.31).

Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч. 3ст. 116 ЗК). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця.

Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «;Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно із статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Таким чином, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Зіньківського району Полтавської області, третя особа приватний нотаріус Зіньківського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

На підставі викладеного та керуючись п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,ст. 392,1217, 1223, 1233, 1268-1270 ЦК України, ст. 12,13, 81, 189-200, 206, 210 247, 258-259, 263-268 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадщину за заповітом, на земельну ділянку площею 0.16 га., передану для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, та ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території смт Опішня ОСОБА_2 селищної ради Зіньківського району Полтавської області, яка належала ОСОБА_4, померлій 16.04.2018 року на

підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 012840.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за на слідками апеляційного перегляду.

Суддя