Справа № 461/9499/19
Провадження № 4-с/461/65/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2019 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Івасюти Н.В.,

представника скаржника ОСОБА_1 ,

представник заінтересованої особи Райхель Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за скаргою ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи державний виконавець Галицького ВДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кизюк Р.О. (79019, м. Львів, пр. Чорновола, 39), Львівська середня загальноосвітня школа східних мов та східних бойових мистецтв «Будокан» з поглибленим вивченням іноземних мов (79005, м. Львів, вул. Шухевича, 2) на дії державного виконавця,

встановив:

скаржник звернувся до суду з даною скаргою, в якій просить визнати протиправними дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №60091954 від 20.09.2019 року, визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № №60091954 від 20.09.2019 року.

Обґрунтовуючи подану скаргу, покликається на те, що постановою державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області від20.09.2019 рокувідкрито виконавче провадження №60091954 з примусового виконання виконавчого листа № 461/6102/19, виданого на виконання судового рішення про усунення перешкод у користуванні Львівською середньою загальноосвітньою школою східних мов та східних бойових мистецтв «Будокан» з поглибленим вивченням іноземних мов нежитловими приміщеннями площею 29,8 кв.м. в будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із вказаних приміщень без надання іншого житла.

Вважає такі дії державного виконавця неправомірними та протиправними, оскільки судове рішення за яким ОСОБА_2 являється боржником фактично виконано ще у листопаді 2017 року, оскільки згідно з наказом директора Львівської середньої загальноосвітньої школи східних мов та східних бойових мистецтв «Будокан» з поглибленим вивченням іноземних мов ОСОБА_4 №01-151 від 12 жовтня 2017 року було вжито заходи безпеки щодо учнів школи та обмежено доступ сторонніх осіб до приміщення навчального закладу. На підставі цього наказу, ОСОБА_2 та його дружину ОСОБА_3 з листопада 2017 року не допускають у приміщеннями площею 29,8 кв.м. в будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , у якому вони проживали. Вказуючи на те, що сім`я не мала доступу до приміщення площею 29,8 кв.м. в будівлі за адресою: АДРЕСА_2 з листопада 2017 року, тобто фактично була виселена, у державного виконавця не було жодних правових підстав для відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору.У зв`язку з наведеним, просить скаргу задовольнити.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав, з мотивів, наведених у ній та письмових поясненнях.

Начальник Галицького ВДВС м. Львів подав до суду заяву, згідно якої зазначає, що виконавче провадження №60091954 від 20.09.2019 року перебувало на виконанні у іншого державного виконавця Грабовенської Л.О. Постановою головного державного виконавця Грабовенської Л.О. від 28.11.2019 року закінчено виконавче провадження, на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження».

Представник заінтересованої особи скаргу заперечив, вказуючи на дотримання виконавцем вимог ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки боржником рішення добровільно виконано не було, про що, зокрема, свідчить сам факт звернення до суду з даним позовом, а відтак були законні підстави для відкриття виконавчого провадження та примусового виконання рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 18 ЦПК України, визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 ст. 13 цього Закону передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Судом встановлено наступне.

У провадженні Галицького районного суду міста Львова перебувала справа № №461/6102/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Львівської середньої загальноосвітньої школи східних мов та східних бойових мистецтв «Будокан» з поглибленим вивченням іноземних мов, треті особи Львівська міська рада, відділ освіти Галицького та Франківського районів Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання недійсними договорів та зустрічним позовом Львівської середньої загальноосвітньої школи східних мов та східних бойових мистецтв «Будокан» з поглибленим вивченням іноземних мов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - Львівська міська рада, відділ освіти Галицького та Франківського районів Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні майном.

Рішенням суду від 10 квітня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 та зустрічного позову Львівської середньої загальноосвітньої школи східних мов та східних бойових мистецтв «Будокан» з поглибленим вивченням іноземних мов відмовлено.

Постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 квітня 2018 року скасовано. Ухвалено по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсними договори найму житла від 20.11.2013 року, від 01.01.2014 року, від 01.01.2015 року та від 01.01.2016 року, укладені між ОСОБА_2 та Львівською середньою загальноосвітньою школою № 35 про надання ОСОБА_2 у будівлі загальною площею 3270,90 кв.м., розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , для проживання службового житла квартири АДРЕСА_3 , яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 29,8 кв.м., а саме: пр.33-1/4,1 коридор; пр.33-2/16,2 житлова; пр.33-3/9,5 житлова.

Зустрічний позов Львівської середньої загальноосвітньої школи східних мов та східних бойових мистецтв «Будокан» з поглибленим вивченням іноземних мов задоволено. Вирішено усунути перешкоди в користуванні Львівською середньою загальноосвітньою школою східних мов та східних бойових мистецтв «Будокан» з поглибленим вивченням іноземних мов нежитловими приміщеннями площею 29,8 кв.м. в будівлі за адресою: АДРЕСА_2 шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із вказаних приміщень без надання іншого житла.

Наведених фактів учасники процесу не заперечили.

Підставою для відкриття виконавчого провадження по виконанню судового рішення є пред`явлений до відповідного відділу державної виконавчої служби виконавчий документ разом із заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження.

За заявою директора Львівської середньої загальноосвітньої школи східних мов та східних бойових мистецтв «Будокан» з поглибленим вивченням іноземних мов від 17.09.2019 року, 20.09.2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60091954.

Відповідно до ч.6 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження», за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Скаржник покликається на те, що рішення суду фактично виконано ним та його дружиною ще у листопаді 2017 року, оскільки згідно з наказом директора Львівської середньої загальноосвітньої школи східних мов та східних бойових мистецтв «Будокан» з поглибленим вивченням іноземних мов ОСОБА_4 №01-151 від 12 жовтня 2017 року було вжито заходи безпеки щодо учнів школи та обмежено доступ сторонніх осіб до приміщення навчального закладу.

На підставі цього наказу його та ОСОБА_3 з листопада 2017 року не допускають у приміщення площею 29,8 кв.м. в будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , у якому вони проживали. Сім`я не мала доступу до приміщення площею 29,8 кв.м. в будівлі за адресою: АДРЕСА_2 з листопада 2017, тобто фактично була виселена.

Водночас, матеріали справи не містять доказів про самостійне виконання боржником судового рішення.

Існування наказу директора Львівської середньої загальноосвітньої школи східних мов та східних бойових мистецтв «Будокан» з поглибленим вивченням іноземних мов ОСОБА_4 №01-151 від 12 жовтня 2017 року, яким було вжито заходів безпеки щодо учнів школи та обмежено доступ сторонніх осіб до приміщення навчального закладу не свідчить про виконання судового рішення, у передбаченому законом порядку.

Більше того, сам факт наявності даного судового спору свідчить про те, що стягувач був змушений звернутися до суду з позовом, оскільки його вимоги боржником добровільно виконані не були.

Так, статтею 66 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок виконання рішення про виселення боржника.

Державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про його виселення.

У разі невиконання боржником рішення про його виселення самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Про виконання рішення про виселення боржника державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове виселення.

У разі якщо особа самостійно вселилася у приміщення, з якого вона була примусово виселена, повторне її виселення може бути здійснено державним виконавцем на підставі ухвали суду, який прийняв рішення про виселення. Виконавче провадження у такому разі підлягає відновленню за постановою державного виконавця.

Таким чином, фактичним виконання рішення є дії боржника та виконавця, передбачені ст.66 ЗУ «Про виконавче провадження», при цьому,скаржником не доведено неправомірності дій державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження.

Крім цього, судом встановлено, що постановою державного виконавця Грабовенською Л.О. від 28.11.2019 року закінчено виконавче провадження, у зв`язку з фактичним виконанням рішення, згідно з виконавчим документом, що передбачено п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Скаржником суду не представлено жодних доказів з приводу того, що боржник звертався до стягувача чи виконавця з приводу добровільного виконання ним рішення суду.

Також, у відповідності до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Враховуючи те, що боржник не повідомив стягувача про добровільне виконання ним рішення суду, останній був змушений звернутись до державного виконавця. Відтак, оскільки відомості про добровільне виконання рішення суду боржником були отримані лише після відкриття виконавчого провадження, відсутні підстави для застосування положень ч.9 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження, згідно яких виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, доводи скаржника є також безпідставними і у цій частині скарги.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За таких обставин, суд вважає, що державний виконавець діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та правомірно прийняв до виконання даний виконавчий лист і відкрив виконавче провадження, у подальшому здійснюючи необхідні заходи щодо своєчасного, повного і неупередженого виконання виконавчого документа.

Інших доводів незаконності дій державного виконавця боржником не зазначено.

Таким чином, суд вважає, що державним виконавцем при винесенні постанови від 20.09.2019 року було дотримано вимоги Закону України.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Отже, аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що одним з головних принципів здійснення правосуддя в Україні, є принцип обов`язковості виконання судового рішення, яке набрало законної сили. Крім того, наведені положення вказують, що Конституція України має найвищу юридичну силу.

Таким чином, оскаржувані дії державного виконавця свідчать по те, що вони були вчинені з дотриманням положень Конституції України, в межах наданих виконавцю повноважень, і спрямовані на забезпечення виконання судового рішення, а тому такі є законними.

Відповідно до ч.3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що постанова державного виконавця відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження", а дії державного виконавця вчинені в межах наданих повноважень, а тому суд не вбачає правових підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 260, 447, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

постановив:

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя: Стрельбицький В.В.

Повний текст ухвали складено 28 грудня 2019 року.