РІШЕННЯ

іменем України

26 грудня 2019 року

Сватівський районний суд Луганської області

У складі головуючого судді Половинки В.О.

за участю секретаря судового засідання Концур А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та усунення порушень права власності.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, вона є власницею житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на будинок підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 14.08.1996 року укладеного між ОСОБА_3 та позивачем. На початку вересня 2019 року вона звернулась до Сватівської міської ради для отримання довідки про склад сім`ї, оскільки планувала зібрати документи для подачі до УСЗН Сватівської РДА та отримання житлової субсидії на зимовий період. 05.09.2019 року мені було надано довідку про склад сім`ї №5499 від 05.09.2019 року, згідно якої у належному позивачу будинку зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був зареєстрований 18.04.1996 року, тобто до часу укладання договору купівлі-продажу будинку. Спеціалісти Сватівської міської ради повідомили позивачу, що вказані відомості стали відомі тільки зараз, оскільки відбулося оновлення бази даних реєстраційного обліку відповідно до архівних відомостей ДМС України та порадили звернутися до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

23 вересня 2019 року була винесена ухвала про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволені позовних вимог наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України. Крім того, всі поштові відправлення, які були направлені на його зареєстровану адресу повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Позивач ОСОБА_1 надала згоду на заочний розгляд справи.

Враховуючи повторну неявку у судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив причини неявки; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи, та з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 ЦПК України.

Суд, беручи до уваги заяву позивача, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що позивачка є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 14.08.1996 року укладеного між ОСОБА_3 та позивачем, посвідченого державним нотаріусом другої Сватівської державної нотаріальної контори Павленко С.П., зареєстрованого в реєстрі за №1205 (а.с. 8-9).

Відповідно до довідки про склад сім`ї №5499 від 05.09.2019 року у належному позивачу будинку зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був зареєстрований 18.04.1996 (а.с. 15).

Актом про фактичне місце проживання (не проживання) особи на території Сватівської міської ради б/н від 06.09.2019, виданого Сватівською міською радою, підтверджується, що відповідач фактично не проживає за місцем його реєстрації (а.с. 16).

Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Оскільки власник житла має право на реалізацію передбаченого ст.ст. 317, 319 ЦК України права володіння, користування та розпорядження своїм майном він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування своїм майном.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 є власником жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на будинок підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 14.08.1996 року, суд приходить висновку, що право ОСОБА_1 на володіння, користування та розпорядження спірним житловим приміщенням підлягає захисту в силу ст. 41 Конституції України і ст. 391 ЦК України, шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.

Згідно з оригіналом квитанції, при подачі позову позивачем був сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн. (а.с.1)

Так як позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 768,40 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 64, 156 ЖК УРСР, ст.ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , права користування житловим приміщенням будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зняття його з реєстраційного обліку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 ( сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду або через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сватівського

районного суду В.О. Половинка