Справа № 368/1209/19
Рішення

Іменем України

"27" грудня 2019 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є.,

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (м.Кагарлик, вул. Кооперативна - 19), 3-тя особа Кагарлицьке об`єднане управління пенсійного фонду України Київської області (м.Кагарлик, вул. Паркова - 14) про зняття арешту з нерухомого майна, -

встановив :

Позивачка звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок загальною площею 46, 4 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та інше майно.

Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Кагарлицького нотаріального округу Кулініченка Миколи Григоровича із заявою про прийняття спадщини, однак оформити спадкове майно позбавлена можливості у зв`язку із накладенням на нього арешту за Постановою державного виконавця Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про відкриття виконавчого провадження б/н від 10.05.2011 року.

Проте, згідно листа вих. № 10124 від 12.07.2019 року Кагарлицького районного відділу ДВС, 12.11.2015 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, яким є Управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі, згідно п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, 23 липня 2019 року на адресу Позивача було направлено Заяву про виключення відомостей з Єдиного реєстру Боржників та запису про обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, в якій я через свого представника просила Позивача у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , закінчити всі виконавчі провадження, в яких боржником є ОСОБА_2 , виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про боржника - ОСОБА_2 , виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження на майно ОСОБА_2 .

Проте у задоволенні заяви було відмовлено, натомість рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав.

А тому просить зняти арешт з нерухомого майна.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала.

Представник відповідачка в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи. Надіслав заяву в якій просить слухати справу у його відсутність, щодо вирішення позову покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками справи, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів

Так в судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки - ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок загальною площею 46, 4 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та інше майно.

Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Кагарлицького нотаріального округу Кулініченка М.Г. із заявою про прийняття спадщини, однак оформити спадкове майно позбавлена можливості у зв`язку із накладенням на нього арешту за Постановою державного виконавця Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про відкриття виконавчого провадження б/н від 10.05.2011 року.

Проте, згідно листа вих. № 10124 від 12.07.2019 року Кагарлицького районного відділу ДВС, 12.11.2015 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, яким є Управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі, згідно п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, 23 липня 2019 року на адресу відповідача було направлено Заяву про виключення відомостей з Єдиного реєстру Боржників та запису про обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, в якій позивачка через свого представника просила відповідача у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , закінчити всі виконавчі провадження, в яких боржником є ОСОБА_2 , виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про боржника - ОСОБА_2 , виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження на майно ОСОБА_2 .

Проте у задоволенні заяви було відмовлено, натомість рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав.

Таким чином, на даний час на належне позивачці майно безпідставно накладено арешт, чим порушені її майнові права щодо розпорядження власністю.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно ч.ч.1-4ст. 57 зазначеного Закону, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

За частиною 2 статті 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ч.2 ст.30 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дії або бездіяльність державного реєстратора можуть бути оскаржені до суду.

Дане встановлено на підставі свідоцтва про смерть, свідоцтва про укладення шлюбу, витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі, листа № 300/02-14 від 08.07.2019 року, витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомості майна, листа №10124 від 12.07.2019 року, заяви про виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників та запису про обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, листа №11750 від 07.08.2019 року, Витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивачки підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 10, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, 316, 317, 319 ЦК України, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити

Звільнити в-під арешту, що був внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 17.06.2011 року за № 11297853 реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі Постанови Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про відкриття виконавчого провадження б/н від 10.05.2011 року, все рухоме та нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_2 , код НОМЕР_1 .

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника, власником якого є ОСОБА_2 , код НОМЕР_1 .

Виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про боржника - ОСОБА_2 .

Рішення набуває законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів.

Повний текст рішення виготовлено 28.12.2019 року.

Суддя : Т.Є. Іванюта.