ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

26 грудня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі судді Зубакової В.П., розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 листопада 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії, визнано неподаною та повернуто позивачу.

09 листопада 2019 року ОСОБА_1 оскаржив зазначену ухвалу суду в апеляційному порядку.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2019 року апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 листопада 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про зобов`язання вчинити певні дії була залишена без руху та надано скаржнику строк для усунення її недоліків - десять днів з дня отримання ухвали суду ( а.с. 12).

Як вбачається з матеріалів справи, копію ухвали суду від 22 листопада 2019 року було направлено судом за адресою апелянта ОСОБА_1 визначену ним в апеляційній скарзі (а.с. 9).

Судове рекомендоване поштове повідомлення копії про направлення ухвали суду від 22 листопада 2019 року на адресу, зазначену в апеляційній скарзі для направлення поштової кореспонденції, було отримано адресатом 29 листопада 2019 (а.с. 14), однак, у встановлений десятиденний строк, вимоги ухвали суду не виконано, на теперішній час недоліки скарги не усунено.

Згідно зі ст.ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності змагальності та диспозитивності.

У відповідності до п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено і в ст. 129 Конституції України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ доправосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Відповідно до ст.ст. 185, 357 ЦПК України в разі невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений судом строк, скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , звернувшись до суду 19 листопада 2019 року (а.с. 9) із апеляційною скаргою на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про зобов`язання вчинити певні дії,протягом тривалого часу не виявив належної зацікавленості у розгляді справи, що вказує на відсутність у нього зацікавленості у вирішенні спору по суті.

За таких обставин апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 листопада 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про зобов`язання вчинити певні діїнеобхідно вважати неподаною та повернути її скаржнику.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України, суд, -

У X В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 листопада 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про зобов`язання вчинити певні дії вважати неподаною та повернути її скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя: