П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 року

м. Рівне

Справа № 563/904/19

Провадження № 22-ц/4815/1665/19

Головуючий у Корецькому районному суді

Рівненської області: суддя Опришко П.З.

Ухвалу суду першої інстанції проголошено

(вступна і резолютивна частини) в м. Корець

Рівненської області о 17 год. 12 хв. 20.11.2019

Повний текст виготовлено: не зазначено

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Бондаренко Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Корецького районного суду Рівненської області від 20 листопада 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Корецької міської ради Рівненської області, голови Корецької міської ради Рівненської області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору оренди земельної ділянки укладеним на новий строк, визнання укладеною додаткову угоду,

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Корецької міської ради Рівненської області (далі - Корецька міськрада), голови Корецької міської ради Рівненської області Дмитрук Л.М. (далі - голова Корецької міськради) про визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору оренди земельної ділянки укладеним на новий строк, визнання укладеною додаткову угоду. Мотивуючи свої вимоги, зазначав, що на земельній ділянці у АДРЕСА_1 , знаходиться належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме торгівельний кіоск. З метою несільськогосподарського використання для обслуговування вказаного торгового кіоску 25 березня 2003 року між ним та Корецькою міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки. За результатами розгляду цивільної справи №563/283/16-ц зазначений договір оренди продовжено до 25 березня 2019 року. На виконання умов укладеного договору, позивач листом від 23 січня 2019 року повідомив Корецьку міськраду про свій намір скористатися переважним правом на поновлення договору оренди та подав проект додаткової угоди. Однак 19 березня 2019 року отримав від голови міськради лист з рішенням органу міського самоврядування про відмову у продовженні договору оренди земельної ділянки. Вказував на те, що це рішення суперечить вимогам чинного законодавства, а зазначені в листі підстави для відмови в поновленні договору оренди землі є незаконними та необґрунтованими, лист надіслано з порушенням встановленого ст. 33 Закону України "Про оренду землі" строку.

З наведених мотивів просив визнати незаконними дії голови Корецької міськради у зволіканні в укладенні додаткової угоди про поновлення оренди земельної ділянки від 25 вересня 2003 року, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати незаконним та скасувати рішення Корецької міськради від 06 березня 2019 року №1202 "Про розгляд листа-повідомлення ОСОБА_1 про поновлення договору оренди земельної ділянки в АДРЕСА_1 .

Визнати договір оренди земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, №20 , укладений 25 березня 2003 року між Корецькою міськрадою та ОСОБА_1 - укладеним (поновленим) на новий строк, а саме до березня 2023 року.

Визнати укладеною додаткову угоду №1 до договору оренди земельної ділянки №20 від 25 вересня 2003 року, укладеного між Корецькою міськрадою та ОСОБА_1 і зареєстрованого в Корецькій міськраді, в певній редакції.

Ухвалою Корецького районного суду Рівненської області від 09 липня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

У поданому на позов відзиві Корецька міська рада просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначала, що відповідно до умов договору про оренду земельної ділянки від 25 березня 2019 року сторони погодили строк його дії в 4 роки, по закінченню якого орендар має переважне право на поновлення договору на новий термін. В такому випадку заінтересована сторона не пізніше, ніж за два місяці до закінчення дії договору, повинна письмово повідомити другу сторону про бажання продовжити дію договору на новий термін. При цьому, відповідно до ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який було укладено. 18 січня 2019 року міська рада надіслала ОСОБА_1 лист, яким повідомила орендаря, що не має наміру поновлювати, продовжувати дію договору і планує використовувати земельну ділянку для власних потреб. 23 січня 2019 року позивач звернувся до орендодавця із листом про поновлення договору оренди земельної ділянки, який було розглянуто у порядку, визначеному чинним законодавством. Після 27 березня 2019 року Корецька міськрада неодноразово надсилала позивачеві листи, якими повідомляла, що дія договору оренди закінчилася 25 березня 2019 року. Наголошувала, що спірна земельна ділянка перебуває у власності територіальної громади м. Корець в особі Корецької міськради, а міський голова не наділений повноваженнями одноосібно підписувати додаткові угоди до договору оренди.

Ухвалою Корецького районного суду Рівненської області від 05 вересня 2019 року Корецькій міськраді повернуто зустрічний позов про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом її звільнення та приведення у первинний стан і стягнення орендної плати.

До початку розгляду справи по суті Корецька міськрада подала клопотання про зупинення провадження у справі. Обґрунтовуючи необхідність вчинення такої процесуальної дії, зазначала, що 23 жовтня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі №563/1417/19 за її позовом до державного реєстратора Комунального підприємства "Центр реєстрації прав" Корецької районної ради Семенюк І.О., ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про реєстрацію права власності. Вважала, що наслідки вирішення питання дійсності рішення державного реєстратора і запису про державну реєстрацію права власності, на підставі якого у позивача виникло право власності, має вирішальне значення для прийнятті рішення у цій справі, а тому просила зупинити провадження до набрання законної сили судовим рішенням в справі №563/1417/19.

Ухвалою Корецького районного суду Рівненської області від 20 листопада 2019 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішення суду в цивільній справі №563/1417/19 за позовом Корецької міськради до державного реєстратора Комунального підприємства "Центр реєстрації прав" Корецької районної ради Семенюк І.О., ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про реєстрацію права власності.

На ухвалу суду позивачем подано апеляційну скаргу, де покликався на її незаконність та необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, та недоведеності обставин, які суд вважав установленими.

На її обґрунтування зазначалося про неможливість посилання суду попередньої інстанції на об`єктивну неможливість розгляду справи, оскільки зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини та факти, які є предметом судового розгляду. У справі №563/1417/19, яку суд в силу вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України вважав пов`язаною з цією справою, предметом є визнання незаконними дій державного реєстратора щодо реєстрації права власності позивача на будівлю, яка розташована на спірній земельній ділянці. Водночас підставою для звернення до суду з даним позовом став договір оренди земельної ділянки, а не наявність чи відсутність права власності на нерухоме майно, що розміщене на цій земельній ділянці. Факт існування нерухомого майна на спірній земельній ділянці не завадив судам розглядати аналогічну справу щодо цього ж договору оренди. Це стосується справи №563/283/16-ц, де було підтверджено право позивача користуватись вказаною земельною ділянкою саме на підставі спірного договору оренди земельної ділянки, а не через існування нерухомого майна на ній. Стверджував, що Корецькій міській раді давно відомо про ці обставини, тому клопотання про зупинення провадження в справі спрямоване на умисне затягування розгляду. Покликався на постанову Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року, де наголошено на тій потребі, що при визначенні підстав для зупинення провадження в справі необхідно враховувати, що такі підстави мають застосовуватися в тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішення питання, що стосуються заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість розгляду справи, яка розглядається. Крім того, необхідно враховувати те, що межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку її розгляду. Зі свого боку, пред`явивши позов про скасування рішення державного реєстратора і клопотання про зупинення провадження Корецька міськрада має на меті затягнути розгляд справи. Подібні дії вона вчиняла при розгляді справи №563/283/16-ц. Вказана справа розглядалась майже 4 роки, а при поданні касаційної скарги міськрада подала клопотання про зупинення виконання рішення суду апеляційної інстанції, через що позивач не міг користуватись спірною земельною ділянкою і вчиняти дії на приведення у відповідність технічної документації. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 листопада 2016 року було зупинено виконання рішення Корецького районного суду Рівненської області від 30 червня 2016 року. Постанову ж Верховного Суду у справі № 563/283/16 було винесено 19 вересня 2018 року й визнано продовженим договір оренди до 25 березня 2019 року, тобто через умисне затягування Корецькою міськрадою справи заявник не встиг оформити всі необхідні документи. Через це ОСОБА_1 був змушений повторно звертатись до суду фактично з такими ж вимогами - просити повторно продовжити термін дії договору.

З викладених підстав просив скасувати оскаржуване судове рішення.

У поданому Корецькою міськрадою відзиві відповідач вважає оскаржувану ухвалу законною і обґрунтованою, а тому просить залишити її без змін. При цьому покликається на підставність зупинення провадження у справі, оскільки вбачається взаємопов`язаність спірних правовідносин, що є безумовною причиною для вчинення оскаржуваної процесуальної дії.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що 25 березня 2003 року між Корецькою міськрадою та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_1 площею 0, 013 га. Земельну ділянку було передано в оренду з метою обслуговування торгового кіоску. Термін дії договору становив 4 роки.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 30 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 13 жовтня 2016 року, визнано незаконними дії голови Корецької міської ради Дмитрук Л.М. у зволіканні в укладенні додатково угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки, що за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано Корецького міського голову укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано договір оренди земельної ділянки, що за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 25 березня 2003 року між Корецькою міською радою та ОСОБА_1 продовженим до 25 березня 2019 року.

Постановою Верховного Суду від 19 вересня 2018 року касаційну скаргу Корецької міськради задоволено частково. Зазначені судові рішення в частині задоволення позовних вимог про покладення зобов`язань на Корецького міського голову укласти додаткову угоду до договору оренди скасовано і в задоволенні цієї вимоги ОСОБА_1 відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд попередньої інстанції виходив із того, що Корецька міськрада звернулась до суду з позовом про скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про реєстрацію права власності на торговельний кіоск, який розміщений на земельній ділянці, речові права на яку є предметом спору в даній справі, а тому вважав неможливим продовжувати її розгляд, оскільки вирішення справи за позовом відповідача може вплинути на результати розгляду цієї справи.

Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками.

Згідно з пунктом 6 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до положень ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист; юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У зв`язку із цим суди не повинні допускати випадків безпідставної відмови у відкритті провадження у справі або необґрунтованого закриття провадження у справі на підставі того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а також фактів незаконного залишення заяв без руху, без розгляду, повернення їх позивачам або необґрунтованого зупинення провадження у справах, оскільки це призводить до порушення конституційних прав сторін, зволікання і затягування строків розгляду справ.

З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що дані у п. 33 постанови "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року №2, вбачається, що визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України (в редакції, чинній на час прийняття постанови), за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Як правильно послався заявник на постанову Верховного Суду України № 6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

При цьому межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 ст. 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року).

У справі "Беллет проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Фрідлендер проти Франції").

Між тим, суд першої інстанції, зупиняючи провадження у справі, на викладені обставини уваги не звернув, своє рішення щодо наявності встановлених процесуальним законом підстав для вчинення цієї процесуальної дії належним чином не мотивував та не обґрунтував.

Вказавши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, лише припустив, що її вирішення може вплинути на результати цієї, однак не проаналізував предмети та підстави позовів у справах і не навів обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про необхідність вчинення такої процесуальної дії.

При цьому залишив поза увагою те, що право приватної власності на торгівельний кіоск по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 було зареєстровано 26 жовтня 2016 року до виникнення спірних правовідносин, а відтак сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи. Тобто незалежно від результату розгляду справи за позовом Корецької міськради суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті даної справи.

Необхідно зауважити, що й спірні правовідносини в справі виникли до відкриття провадження у справі №563/1417/19 за позовом Корецької міськради про скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про реєстрацію права власності.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, адже зупинення провадження суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи й перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Підставою для скасування ухвали суду як такої, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції в порядку ст. 379 ЦПК України є порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Корецького районного суду Рівненської області від 20 листопада 2019 рокуп скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.В. Боймиструк

Н.В. Бондаренко