Справа № 211/3387/17
Провадження № 2/211/108/19
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
13 лютого 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Ніколенко Д.М.,
за участю секретаря судового засідання - Гулько А.С.,
позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення вартості безпідставно набутого майна та послуг,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про повернення вартості безпідставно набутого майна та послуг,вказавши, що є батьком ОСОБА_5, відповідачка є матірю ОСОБА_6 12 листопада 2015 р. їх з відповідачкою діти одружилися. Під час весільної церемонії відповідачка в присутності свідків пообіцяла подарувати молодим належну їй квартиру, в звязку з чим за домовленістю з батьком невістки, ОСОБА_7, він вирішив зробити ремонт в квартирі за власні кошти. В подальшому ОСОБА_7 не влаштувало темп виконання робіт, тому він залучив до його проведення сусіда ОСОБА_8, якому протягом березня-квітня 2016 р. він, позивач, надавав кошти для проведення ремонтних робіт. Крім того, в середині квітня ним було залучено інших працівників для виконання ремонтних робіт в квартирі, які були закінчені в кінці квітня 2016 р. та куди вселилися їх діти. Квартира так і не була переоформлена, спільне життя у дітей не склалося, вони розлучилися, однак на його вимогу до відповідачки як власниці квартири, відшкодувати кошти, витрачені на ремонт квартири, та відповіла відмовою. Просить суд стягнути з ОСОБА_3 вартість безпідставно набутого майна та послуг на суму 140 000 гривень та судові витрати.
Ухвалою суду від 06 вересня 2017 року відкрито провадження по справі.
Ухвалою суду від 25 жовтня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху для доплати судового збору в сумі 100,00 грн.
Ухвалою суду від 21 серпня 2018 року призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу, щодо визначення вартості ремонтно-будівельних робіт, що були зроблені в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, в період з січня по квітень 2016 р. та відповідності давності ремонту в квартирі періоду січень-квітень 2016 р.
Ухвалою суду від 01 жовтня 2018 року відновлено провадження по справі в звязку з клопотанням експерта ОСОБА_9 про надання необхідних для вирішення поставлених судом питань матеріалів.
Ухвалою суду від 24 жовтня 2018 року призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу, щодо визначення вартості ремонтно-будівельних робіт, що були зроблені в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, в період з січня по квітень 2016 р. та відповідності давності ремонту в квартирі періоду січень-квітень 2016 р.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 на заявлених вимогах наполягав з підстав, викладених в позові.
Позивач ОСОБА_1, допитаний в якості свідка, суду пояснив, що під час весільної церемонії в кафе, відповідачка заявила, що він їхньої сім'ї дарується квартира. В січні 2016 року пішла мова про ремонт. Всі разом вони пішли дивитись на квартири. На той час в квартирі були зроблені: балкон і батареї. Він вирішив взяти на себе ремонт, а ОСОБА_10 підказував що і як треба ремонтувати та переплановувати в квартирі. Перед своїм від'їздом, ОСОБА_5 дав йому телефон ОСОБА_11, вони зідзвонились та почали робити ремонт. ОСОБА_11 робив ремонт 1-1,5 тижня, потім ремонт в квартирі продовжив ОСОБА_8 десь в березні-квітні. Перед травневими святами ремонт робили різні люди, які займались своїм фронтом робіт. До 1 травня ремонт було завершено. Вартість ремонту становила близько 140 000 грн., це були його особисті кошти. Пояснив, що в квартирі були проведені такі ремонтні роботи: зал - поли ламінат, шпалери, підвісна та натяжна стеля, світильники, люстра; коридор - двері, арка; ванна кімната - двері, стяжка на підлозі, кахель, сушилка, світильники, змішувач; кухня - стяжка, ламінат, кахель, мийка керамічна, змішувач, водонагрівач, електрична духовка, витяжка, газова плита, OSB під ламінат, сама кухня під замовлення. Також поставили кладовку, повністю змінили електропроводку та поставили розетки та вимикачі по всій квартирі, поміняли вхідні двері, замок. Його ніхто не просив робити ремонт, однак він вважав, що оскільки свати подарували квартиру, менше, що він міг зробити - це ремонт. ОСОБА_12 сама з ним обирала стелі, шпалери.
Представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнала з підстав, викладених в запереченнях (а.с. 22-24), в обґрунтування яких зазначено, що заявлені вимоги нічим не підтверджені та не містять доказів того, що кошти були витрачені саме позивачем та саме на ремонт належної відповідачці квартири.
Будучи допитаною в якості свідка, відповідач ОСОБА_3 суду пояснила, що на весіллі її доньки 12.11.2015 р. вона не казала, що дарує квартиру, оскільки навіть і мови про це на весіллі не йшло. В спірній квартирі ремонтні роботи проводились в 2013-2014 роках, а саме штукатурні роботи, клався кахель, ламінат, робився балкон по євростандартам, мінялась сантехніка, батареї, вікна на металопластикові, робили реконструкцію, переносили вхід в зал. На початку січня 2016 року в ванній кімнаті клали кахель, який вона разом із чоловіком на базі по вул. Отто Брозовського купляла. ОСОБА_8 кахель клали ремонтники 2 дні стіни та підлогу. В липні 2016 року її донька подала на розлучення, за весь час їх спільного проживання вони близько тижня всього жили в квартирі №50. Зазначила, що ні з ким договорів на ремонтні роботи не укладала, надані позивачем чеки не фіскальні, тому взагалі ставить під сумнів їх дійсність.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 суду пояснив, що він є сином позивача на колишнім зятем відповідача. Зазначив, що в листопаді 2016 року йому та на той час його дружині ОСОБА_6 її матір'ю була подарована квартира по вул.Героїв АТО 78/50 на словах. На момент дарування в тій квартирі були поміняні вікна, стояла пральна машина, поміняна система опалення та балкон. Не зважаючи на відсутність будь-якої домовленості, однак з врахуванням такого цінного подарунку, ремонт в квартирі взяв на себе в фінансовому плані його батько ОСОБА_1 Спочатку ремонт в квартирі робив ОСОБА_11, який зробив пройоми та ванну кімнату, потім ще був будівельник ОСОБА_8 приблизно в кінці лютого - початок березня. ОСОБА_8 і робив основну частину ремонт. Ще була якась жінка з донькою, які клеїли шпалери, батько з сином клали ламінат. Він особисто із батьком купував плитку, клей для плитки. Батько купляв плитку в ванну кімнату, ванну, 4 шт. дверей, плитку в кухню, ламінат, шпалери, холодильник, витяжку, бойлер, мийку, змішувачі, кухню, меблі в гардеробну, лампочки. У нього особисто ключі від квартири з'явились 1.05.2017 року. Пояснив, що він з листопада 2016 р. 25.03.2017 перебував в АТО, тому всі ремонтні роботи проводив його батько. Знає, що чоловік відповідача кожного разу відкривав ремонтникам двері до квартири №50.
Свідок ОСОБА_11 пояснив, що ОСОБА_5 є другом його одногрупника. На початку 2016 року йому зателефонував ОСОБА_5 та попросив допомогти із ремонтом квартири, яка знаходиться в районі магазину «1001 дрібниць». В тій квартирі все було старе, старі вікна, система опалення, шпалери, тобто це була однокімнатна «убита» квартира. Він із своєю командою підготував стіни к роботі, зносив перегородки за допомогою болгарки з кухні в зал та напроти коридору. Загалом він працював 1,5 тижня. За роботу йому ОСОБА_1 заплатив 4869 грн. Він разом із батьком ОСОБА_13 закуповував матеріали. Кахель на ванну купував ОСОБА_1, а він вже біля під'їзду допомагав його розвантажувати. Ним були проведені такі ремонтні роботи. Потім вони знайшли іншого чоловіка, який робив дешевше. Першого разу до квартири він зайшов разом із батьком ОСОБА_6, ОСОБА_1 та його помічником ОСОБА_14. Потім квартиру кожного разу відкривав батько ОСОБА_12 ОСОБА_7, йому він і показував прайси.
Додатково допитаний свідок ОСОБА_11 пояснив, що коли вони з ОСОБА_14 випилювали отвори, заходила сусідка і питалась, коли закінчиться ремонт, оскільки до її квартири летить пил. Свідка ОСОБА_15 не впізнав, як ту саму сусідку, яка питала про ремонт.
Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що ОСОБА_1 його весною 2016 року попросив встановити в квартирі, що в районі «1001 дрібниць» розетки, вимикачі, вентилятор в ванній кімнаті, які придбав ОСОБА_1 На той час проводка вже в квартирі була проведена. Він заходив до квартири разом із ОСОБА_1 Квартира двокімнатна: суміщений санвузол, кухня, зала та спальня. Він був в квартирі два рази, тоді в квартирі йшов ремонт, лежали будівельні матеріали.
Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що є знайомою сім'ї ОСОБА_7. В грудні 2014 року вона познайомилась із ОСОБА_18. Влітку 2015 року пару днів жила в квартирі №50 на третьому поверсі. На той час в квартирі вже був ремонт, лише у ванній кімнаті не покладена плитка. Вона безпосередньо була присутня на весіллі ОСОБА_6 та ОСОБА_5. Окрім неї на весіллі були молодята, їхні батьки, брат ОСОБА_6 та свідок. про дарування квартири на весіллі мова не йшла. В 2016 році ОСОБА_6 та ОСОБА_5 трішки жили в квартирі №50, потім в квартирі №44, де живуть батьки ОСОБА_12.
Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що з ОСОБА_5 вони одружились 12.11.2015 року. Деякий час проживали на бул. Вечірній, потім ще у її батьків по вул.Героїв АТО 78/44 і по вул. Чадаєва 26 в будинку позивача. Наприкінці вересня 2016 року вони ще деякий час жили в спірній квартирі, однак за весь час подружнього життя, вони разом прожили небагато, оскільки ОСОБА_5 мав погані звички, які і стали підставою в подальшому для розірвання шлюбу. Щодо квартири №50 зазначила, що згідно бажання її батьків, дана квартира фактично належала їй, а квартира по бул.Вечірній - її брату, однак її мати на весіллі не казала про те, що її дарує, оскільки поки що саме вона є її власником. Ремонт у квартирі №50 вівся в 2012-2014 роках. В січні 2016 року в ванній кімнаті поклали плитку, цим займались її батьки. В листопаді 2016 року до неї прийшов ОСОБА_5 та почав фотографувати все в квартирі, у зв'язку із чим вона викликала поліцію. 05.07.2017 до неї приїхав ОСОБА_1 та поцікавився на який рахунок перераховувати аліменти, і вже в серпні подав цей позов. Зазначила, що ремонт в квартирі за час їх сімейного життя не вівся.
Свідок ОСОБА_19 cуду пояснила, що є сусідкою ОСОБА_3 Знає, що ремонт у спірній квартирі проводився років 5-6 тому, принаймні ремонт робився до липня 2014 року. Там вибивали арку, було сміття в під'їзді. Коли ОСОБА_6 вийшла заміж в 2015 році, то в квартирі ремонтні роботи не проводились. В 2015-2016 р.р. не бачила, щоб в квартирі робили ремонт.
Свідок ОСОБА_15 пояснила, що ОСОБА_6 з ОСОБА_5 майже постійно жили в квартирі №44, після народження дитини, вона ОСОБА_5 бачила декілька разів. Щодо проведення ремонту сказала, що нічого не пам'ятає. Свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_14 не впізнала та пояснила, що бачить їх вперше.
Свідок ОСОБА_14 пояснив, що на початку 2016 року сидів без роботи, йому зателефонував ОСОБА_11 та запропонував робити разом ремонт в однокімнатній квартирі по вул.Героїв АТО в районі «1001 дрібниць». Коли він приїхав, його зустрів ОСОБА_1, якому він допоміг занести до квартири будівельні матеріали. В квартирі вони оббивали стіни від фарби, розмивали стіни, заливали стяжку, ламали двері в кухню, обдирали в залі шпалери. На балконі вже був ремонт та стояли батареї. За роботу із ним розраховувався ОСОБА_11, а з ним - ОСОБА_1 Ключі від квартири брали на першому поверсі і по завершенню роботи віддавали туди ж. Коли вони ремонтували квартиру, до них приходила сусідка з квартири, що знаходиться по ліву сторону на площадці і питала, коли закінчиться ремонт. ОСОБА_15 він не впізнав як саме ту сусідку, про яку казав.
Вислухавши пояснення учасників процесу, свідків дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Як встановлено судом, ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с. 6 копія інформаційної довідки).
12.11.2015 року донька відповідача у справі- Джалілова М.О. зареєструвала шлюб із сином позивача у справі - ОСОБА_20 (а.с.5), який було розірвано рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 19.05.2017 року (а.с.29).
Позивачем, згідно наданих ним до суду копій квитанцій та чеків, були придбані матеріали для ремонту квартири АДРЕСА_2, однак вони не містять даних щодо покупця та деякі - дати придбання. (а.с. 7-12, 116-130).
Згідно висновку експерта з питань будівельно-технічної експертизи № 49-18 щодо визначення вартості ремонтно-будівельних робіт, що були зроблені в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, по цивільній справі № 211/3387/17 провадження 2/211/261/18 за позовом ОСОБА_21 до ОСОБА_3 про повернення вартості безпідставно набутого майна та послуг, складеного 13 грудня 2018 року (а.с. 137-186), вартість ремонтно-будівельних робіт, що були зроблені в квартирі в період з січня по квітень 2016 року становить 82 243,00 грн. Стан оздоблювальних матеріалів у приміщенні залежить від багатьох чинників, а саме: повітряно-вологістний режим, умови проживання, господарська діяльність у житловому приміщенні, кількість осіб які проживають та знаходяться тимчасово у приміщенні. Тому визначити давність ремонту в квартирі фактично не представляється можливим, але наявні в матеріалах справи накладні на придбання матеріалів датуються з 30.01.2016 р. по 24.04.2016 р., тому ймовірно, що будівельні роботи проводились з січня 2016 року по квітень 2016 року. Але придбання матеріалів не підтверджує факт виконання робіт саме в цей час (а.с.137-186).
Позивач просив стягнути з відповідача вартість ремонту квартири, посилаючись на приписи статей 1212, 1213 ЦК України та з урахуванням висновку експерта з питань будівельно-технічної експертизи № 49-18 щодо визначення вартості ремонтно-будівельних робіт від 13.12.2018 року.
Так, стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з цим i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов'язання виникають за наявності трьох умов: 1) набуття або збереження майна; 2) набуття або збереження за рахунок іншої особи; 3) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань є: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.
Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Відповідно до статті 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
Для застосування зазначеної норми необхідно, по-перше, щоб одна особа набула (зберегла) майно за рахунок іншої. Збільшення або збереження в попередньому розмірі майна на одній стороні є результатом відповідного зменшення майна на іншій. По-друге, необхідно, щоб набуття майна однією особою за рахунок іншої відбулося без достатньої правової підстави, передбаченої законом або угодою. Безпідставно набуте майно повертається тому, за рахунок кого було набуте.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).
Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_3, як власник майна, у 2015 році дозволила проживати у належній їй квартирі своїй доньці ОСОБА_6 та її чоловікові ОСОБА_5, тобто надала їм право користування своєю власністю, при цьому жодних вимог щодо обов'язкового проведення капітального або косметичного ремонту не висувала, що крім іншого підтверджується показаннями свідків ОСОБА_6, відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_17 Проведення капітального ремонту у квартирі, що належить ОСОБА_3, було ініціативою позивача, що ним не оспроюється. Будь-яких договорів про спільну діяльність, спрямованих на досягнення конкретної мети або угод щодо долі капітальних покращень речі між сторонами не укладалося.
Крім того, сам факт проведення ремонту в квартирі АДРЕСА_3 позивачем не доведений належними та допустимими доказами. Показання свідків ОСОБА_11, ОСОБА_16, ОСОБА_14, які за їх твердженням виконували ремонтні роботи в квартирі №50, суд не приймає до уваги, оскільки із ними позивачем не було укладено будь-яких договорів, тому неможливо однозначно стверджувати про те, що вони взагалі виконували якість роботи в спірний період. Більш того, свідок ОСОБА_19, яка проживає по сусідству із відповідачем, пояснювала, що в спірний період взагалі будь-які ремонтні роботи в квартирі не проводились. Також необхідно звернути увагу на висновки експерта з питань будівельно-технічної експертизи № 49-18 щодо визначення вартості ремонтно-будівельних робіт від 13.12.2018 року, який вказав на те, що придбання матеріалів не підтверджує факт виконання робіт саме з 30.01.2016 р. по 24.04.2016 р.
Таким чином, позивачем жодним чином не обґрунтувано в чому полягає порушення його прав саме відповідачем ОСОБА_3, якими її діями чи бездіяльністю йому було завдано збитків. Вказане не спростовується і показаннями свідків (постанова Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 538/805/17 (провадження № 61-138св18).
Правові висновки з приводу застосування статті 1212 ЦК України викладені в постановах Верховного суду України від 22 січня 2013 року № 3-69гс12, від 14 жовтня 2014 року № 3-129гс14.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.
Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 16, 1212, 1213 ЦК України, ст.ст.ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -
в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13 лютого 2019 р.

Суддя Д.М.Ніколенко