Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 грудня 2019 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі
головуючого судді Бенца К.К.,
при секретарі Вереш А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Ужгородської міської ради про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, визначення місця проживання дитини,-
24 жовтня 2019 року Ужгородським міськрайонним судом було ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Ужгородської міської ради про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, визначення місця проживання дитини, яким позов задоволено частково. Судом, під час ухвалення рішення не вирішено питання про розподіл судових витрат та в резолютивній частині рішення не вказано негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
09.12.2019 року позивач ОСОБА_1 шляхом надіслання на електронну пошту суду, подала до суду заяву, яка зареєстрована судом 09.12.2019 року про ухвалення додаткового рішення по справі, зазначивши, що під час винесення судового рішення судом не було вирішено питання щодо стягнення з відповідача судових витрат в частині витрат понесених позивачем на правничу допомогу в сумі 5400,00 грн. та суд не допустив негайного виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць. Зважаючи на викладене, просила ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат у цивільній справі, а саме витрат понесених позивачем на правничу допомогу в сумі 5400,00 грн. та допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.( ст. 270 ЦПК України).
Таким чином, законодавець визначив дискреційне повноваження суду щодо повідомлення учасників справи при розгляді питання про ухвалення додаткового рішення.
У даному випадку суд не вбачає необхідності повідомляти учасників справи, а тому розгляд цього питання проводиться без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження без проведення судового засідання, що відповідає положенням ч. 13 ст. 7 ЦПК України. Фіксування судового процесу не здійснювалося.
Перевіривши матеріали справи, наведені заявником підстави для ухвалення додаткового рішення, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.
У відповідності до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У відповідності до п.4 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 ЦПК України.
24 жовтня 2019 року Ужгородським міськрайонним судом було ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Ужгородської міської ради про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, визначення місця проживання дитини, яким позов задоволено частково. Судом, під час ухвалення рішення не вирішено питання про розподіл судових витрат в частині витрат понесених позивачем на правничу допомогу в сумі 5400,00 грн. та не прийнято рішення про негайне виконання стягнення аліментів в межах платежу за один місяць, про що визначене ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України.
Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими вимогами на загальних підставах. При порушені питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.
В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Враховуючи, що рішення суду від 24 жовтня 2019 року в межах суми стягнення аліментів за один місяць не було допущено до негайного виконання, дане питання слід вирішити шляхом ухвалення додаткового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Представник позивача просила стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачем у зв`язку наданням правничої допомоги на суму 5400,00 грн.
Відповідно дост. 137 ЦПК України- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються -згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку до-помогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.
Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі ( наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правовоїдопомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави длязміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. ОСОБА_3 має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвале-но судове рішення.
Відповідач, заперечує розмір зазначених витрат, вважає його необґрунтованим та подає клопотання про зменшення розміру судових витрат відповідно до вимог ч.4 ст. 137 ЦПК України
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Будь-яких доказів на підтвердження не співмірності витрат позивача на правничу допомогу відповідач суду не надавав, клопотання про зменшення витрат на оплату правничої дороги адвоката не заявляв.
Відповідачем у справі не надано жодних пояснень, доводів та доказів щодо заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, що є його обов`язком виходячи з положень ст. 137 ЦПК України. У зв`язку з відсутністю відповідної заяви судом не здійснюється перевірка співмірності заявлених позивачем витрат на правничу допомогу.
З огляду на наведене , суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивачапідлягає стягненню 5400,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу, які підтверджено документально.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 258-260, 270 ЦПК України, суд,-
Доповнити резолютивну частину рішення Ужгородського міськрайонного суду від 24.10.2019 року наступним текстом:
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені нею на правничу допомогу в сумі 5400,00 грн. (п`ять тисяч чотириста гривень) 00 копійок.
Рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Дата складання повного тексту рішення 20.12.2019 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца