Постанова

Іменем України

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 766/8424/16-ц

провадження № 61-8706св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ПророкаВ. В., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк», Приватне акціонерне товариство «Ренесанс життя»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» на рішення Апеляційного суду Херсонської області від 12 грудня 2017 року в складі колегії суддів: Пузанової Л. В., Вейтас І. В., Семиженка Г. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» (далі - ПАТ «Платинум Банк»), Приватного акціонерного товариства «Ренесанс життя» (далі - ПрАТ «Ренесанс життя») про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що 11 грудня 2013 року сторони уклали кредитний договір зі страхуванням життя позичальника та можливості перенесення платежу, за умовами якого ОСОБА_4 отримала кредит на поточні потреби у розмірі 17 700,00 грн терміном до 06 березня 2017 року, зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором.

Вважаючи, що зазначений кредитний договір укладений із порушенням її прав як споживача, умови договору є несправедливими та суперечать положенням законодавства, що регулює правовідносини у сфері споживчого кредитування, порушують законодавство про банки та банківську діяльність та про третейські суди, ОСОБА_4 просила визнати його недійсним.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 травня 2017 року в складі судді Гаврилова Д. В. у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що укладений між сторонами кредитний договір відповідає Закону України «Про захист прав споживачів», ЦК України та іншим актів цивільного законодавства. Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсність інших його частин та правочину в цілому, якщо правочин міг бути вчинений без включення до нього недійсної частини.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 12 грудня 2017 року рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 травня 2017 року скасовано, позов задоволено частково.

Визнано умову кредитного (споживчого) договору зі страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу, укладеного 11 грудня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк», ПрАТ «Ренесанс життя» та ОСОБА_4 щодо обов'язку позичальника сплачувати щомісяця комісію за обслуговування кредиту в розмірі 434,00 грн, а також умову цього договору щодо порядку вирішення спорів (третейське застереження) недійсними з моменту укладення договору. У решті позову відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що банк неправомірно встановив щомісячну комісію за обслуговування кредиту в розмірі 434,00 грн та включив до умов договору третейське застереження, порушивши визначений законом порядок вирішення спорів, які випливають із договору споживчого кредиту.

У касаційній скарзі ПАТ «Платинум Банк» просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» передбачена можливість включення комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту. Наявність у договорі третейського застереження не позбавила позивача права звернення до суду.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Суд установив, що 11 грудня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк», ОСОБА_4 та ПрАТ «Ренесанс Життя» укладений кредитний договір зі страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу, за яким позивач отримала кредитні кошти в сумі 17 700,00 грн на поточні потреби, з кінцевим терміном повернення коштів 06 березня 2017 року та зі сплатою 0,0001 % річних. Сторони погодили всі істотні умови договору.

Суд апеляційної інстанції, визнаючи умову кредитного (споживчого) договору зі страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу, укладеного 11 грудня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк», ПрАТ «Ренесанс життя» та ОСОБА_4, щодо обов'язку позичальника сплачувати щомісяця комісію за обслуговування кредиту в розмірі 434,00 грн, а також умову цього договору щодо порядку вирішення спорів (третейське застереження) недійсними з моменту укладення договору, виходив з такого.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на час укладення договору, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою ) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним й такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання їх недійсними.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача

тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Установивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту в сумі, що майже дорівнює сумі щомісячного платежу в рахунок погашення кредиту, відповідач як кредитодавець не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу.

У письмових запереченнях на позов представник ПАТ «Платинум Банк» зазначав про те, що комісія передбачена за те, що банк нагадує про дати сплати заборгованості за кредитом та суму заборгованості, вносить зміни до графіка погашення кредиту у випадку здійснення позичальником часткового дострокового погашення кредиту, за письмовою вимогою позичальника надає оновлений графік погашення тощо.

Ураховуючи те, що матеріали справи не свідчать про згоду позивача отримувати від банку послугу у виді нагадування про дату сплати заборгованості за кредитом та про суму заборгованості з оплатою за цю послугу щомісяця грошових коштів в сумі 434,00 грн, а усі інші дії, зазначені банком у запереченнях на позов як послуги за обслуговування кредиту, що підлягають оплаті, не є послугами у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів», доводи ОСОБА_4 про недійсність умови договору щодо обов'язку позичальника сплачувати щомісяця комісію за обслуговування кредиту є обґрунтованими, а її вимоги в цій частині - такими, що підлягають задоволенню.

Також суд апеляційної інстанції вважав обґрунтованими доводи позивача про те, що умови спірного договору в частині третейського застереження є такими, що суперечать частині першій статті 6 Закону України «Про третейські суди», згідно з якими, з врахуванням Закону України «Про внесення зміни до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам», третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Зазначений Закон набрав чинності 11 березня 2011 року, тому на день укладення сторонами кредитного договору (11 грудня 2013 року) сторони договору не могли зазначати про те, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем), що виникають, як під час укладення, так і під час виконання цього договору, підлягають розгляду відповідним третейським судом.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду апеляційної інстанції, підстав для його скасування немає.

При вирішенні справи суд апеляційної інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Херсонської області від 12 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

судді: С. Ю. Мартєв

В.В. Пророк

І.М. Фаловська

С.П. Штелик