24 вересня 2019 року
провадження №06.08/824/637/2019
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),
судді: Кравець В.А., Шкоріної О.І.,
розглянув заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 ,
про ухвалення додаткового рішення
за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»
про стягнення заборгованості,
У вересні 2016 року позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 26 квітня 2019 року, з урахуванням ухвали суду від 28 травня 2019 року про виправлення описки, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 17 576,16 грн та судовий збір у розмірі 1277,76 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 20.08.2019 рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26.04.2019 скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2 067,00 грн.

29 серпня 2019 року відповідач, діючи через свого представника ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, до якої долучив докази понесених витрат на правничу допомогу.

Посилаючись на те, що постановою Київського апеляційного суду від 20.08.2019 не вирішено питання про судові витрати, зокрема щодо сплати відповідачем: судового збору за перегляд заочного рішення у сумі 320,00 грн (комісія 7 грн), комісії за сплату судового збору при поданні апеляційної скарги в сумі 20,67 грн, витрат на надання правничої допомоги у сумі 23 400,00 грн (комісія 234,00 грн) та поштових витрат у сумі 21,00 грн, просив ухвалити додаткове рішення та покласти на позивача понесені відповідачем судові витрати.

Положеннями частини 4 статті 270 ЦПК України визначено, що питання про ухвалення додаткового рішення може бути вирішено без виклику учасників справи в судове засідання.

У відповідності до вимог статті 270 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Постановою Київського апеляційного суду від 20.08.2019 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасовано рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26.04.2019. В задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

За приписами підпункту в) пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, Київським апеляційним судом не в повному обсязі вирішено питання про судові витрати, як то передбачено положеннями ст. 141 ЦПК України.

Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення відповідач просив покласти судові витрати, понесені ним під час розгляду справи, на позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і очікує понести у зв`язку в зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 134 ЦПК України).

Частиною 2 статті 134 ЦПК України визначено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні ОСОБА_1 із заявою про перегляд заочного рішення останнім сплачено судовий збір в сумі 320,00 грн, згідно квитанції №0.0.732865925.1 від 24.03.2017 (т.1, а.с. 75).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо заявлених відповідачем вимог про стягнення з позивача комісії за сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 20,67 та комісії за сплату судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення в сумі 7 грн, комісії за сплату витрат на надання правничої допомоги у сумі 234,00 грн та поштових витрат у сумі 21,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами пункту 4 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Таким чином, законодавцем визначено, що компенсації підлягають витрати, які пов`язані зі здійсненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Отже, оплата комісій за сплату судового збору, витрат на правничу допомогу та поштових витрат в розумінні статті 133 не є витратами, які пов`язані з вчиненням процесуальних дій.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для задоволення заяви в частині стягнення комісій та поштових витрат.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судовий збір сплачений відповідачем за подання заяви про перегляд заочного рішення у сумі 320,00 грн підлягає стягненню з позивача.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

В абзацах 1, 2 частини 8 статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з апеляційною скаргою, відповідач зазначив про те, що судові витрати на правничу допомогу складають 23 400,00 грн (т. 1, а.с. 246).

Як зазначалось вище, постановою Київського апеляційного суду від 20.08.2019 задоволено апеляційну скаргу відповідача та скасовано рішення суду першої інстанції.

Матеріали справи не містять доказів, що до ухвалення судом рішення відповідачем долучалися докази (договори, рахунки тощо) про понесені судові витрати.

Із заявою про ухвалення додаткового рішення, зокрема щодо вирішення питання про судові витрати на правничу допомогу, до якої долучено докази про понесені судові витрати, ОСОБА_1 звернувся 29.08.2019 (т. 2, а.с. 66). Тобто на дев'ятий день пысля ухвалення судового рішення.

З наведеного слідує, що ОСОБА_1 не подано докази про понесені судові витрати на правничу допомогу у строк, встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Згідно абзацу 3 частини 8 статті 141 ЦПК України у разі неподання доказів про судові витрати протягом встановленого строку заява про розподіл судових витрат залишається без розгляду.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 133, 141, 270 ЦПК України,

П О С ТА Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 320 (триста двадцять) грн 00 коп.

В частині заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення інших витрат - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу - залишити без розгляду.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст додаткової постанови складено 24 вересня 2019 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

О.І. Шкоріна