Справа № 308/6012/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 грудня 2019 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участю секретаря судового засідання Торчинович Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,
Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 19 грудня 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 27 грудня 2019 року.
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про стягнення грошових коштів із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , а саме: заборгованості за борговою розпискою від 23.09.2016 в розмірі 5500 доларів США та судових витрат в розмірі 1453,10 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.09.2016 ОСОБА_1 було надано у вигляді позики ОСОБА_3 легковий транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 4.5, 1995 року випуску, білого кольору, Шасі № НОМЕР_1 ДЖИП, т/п НОМЕР_2 від 04.01.2005 реєстраційний державний номер НОМЕР_3 під виплату за договірною ціною у розмірі 8500 дол. США по курсу НБУ, що підтверджується оригіналом розписки, які виконані в двох примірниках та знаходяться у позивача та відповідача. Оригінали розписок від 23.09.2016 написані відповідачем власноручно та ним підписані у присутності ОСОБА_4 .
На виконання умов вищевказаної Розписки Відповідачем надано Позивачу в рахунок сплати боргу за вищевказаний автомобіль суму в розмірі 3000 ( трьох тисяч) доларів США, що підтверджується наданою Позивачем розпискою від 23.09.2016 р.
Залишок боргу за отриманий Відповідачем легковий транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 4.5, 1995 року випуску, білого кольору, Шасі № НОМЕР_1 ДЖИП, т/п НОМЕР_2 від 04.01.2005 реєстраційний державний номер НОМЕР_3 на день укладення та підписання розписки становив 5500 ( п`ять тисяч п`ятсот) дол. США по курсу НБУ.
Згідно вищевказаної розписки Відповідач взяв на себе зобов`язання погасити залишок - борг у розмірі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) дол. США по курсу НБУ за переданий йому легковий транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 4.5, 1995 року випуску, білого кольору. Шасі № НОМЕР_1 ДЖИП, т/п НОМЕР_2 від 04.01.2005 р. реєстраційний державний номер НОМЕР_3 до 30.10.2016.
Незважаючи на неодноразові звернення в усній та засобами телефонного зв`язку до Відповідача з вимогою щодо виконання умов наданою ним розписки та погашення залишку боргу результатів не дало. Відповідач на звернення Позивача відповідає тільки по мобільному телефону з обіцянками погасити суму боргу.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.06.2018 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.07.2018 у справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
В подальшому, відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області №998 від 03.10.2018 щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи, матеріали вказаної справи підлягають повторному автоматизованому перерозподілу у зв`язку з тим, що суддя Монич О.В. звільнена з посади судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області згідно наказу №266/02-06 від 03.09.2018 року.
Відповідно до протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2018, головуючим суддею визначено суддю Фазикош О.В. передано дані матеріали для розгляду.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивача через канцелярію суду подано письмову заяву від 19.12.2019, відповідно якої останній зазначив, що не заперечує щодо заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся шляхом надсилання судової повістки та розміщення оголошення на сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. Відповідачем відзив на позовну заяву не подано.
На підставі наведеного суд, керуючись ч. 4 ст. 223, 280-281 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши надані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 26.09.2016 ОСОБА_1 надано у вигляді позики ОСОБА_3 легковий транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 4.5, 1995 року випуску, білого кольору, Шасі № НОМЕР_1 ДЖИП, т/п НОМЕР_2 від 04.01.2005 реєстраційний державний номер НОМЕР_3 під виплату за договірною ціною у розмірі 8500 дол. США по курсу НБУ, що підтверджується оригіналом розписки.
Таким чином валютою зобов`язання сторони погодили долари США.
На виконання умов вищевказаної Розписки Відповідачем надано Позивачу в рахунок сплати боргу за вищевказаний автомобіль суму в розмірі 3000 ( трьох тисяч) доларів США., що підтверджується наданою Позивачем розпискою від 23.09.2016.
Залишок боргу за отриманий Відповідачем за легковий транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 4.5, 1995 року випуску, білого кольору, Шасі № НОМЕР_1 ДЖИП, т/п НОМЕР_2 від 04.01.2005 реєстраційний державний номер НОМЕР_3 на день укладення та підписання розписки становив 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) дол. США по курсу НБУ.
Згідно вищевказаної розписки Відповідач взяв на себе зобов`язання погасити залишок - борг у розмірі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) дол. США по курсу НБУ за переданий йому легковий транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 4.5, 1995 року випуску, білого кольору. Шасі № НОМЕР_1 ДЖИП, т/п НОМЕР_2 від 04.01.2005 р. реєстраційний державний номер НОМЕР_3 до 30.10.2016.
За твердженнями позивача, з метою досудового врегулювання спору останній звертався до відповідача засобами телефонного зв`язку з вимогою щодо виконання умов наданою ним розписки та погашення залишку боргу, проте такі звернення результатів не дали.
Так, у відповідності до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою з моменту фактичного передання речей, визначених родовими ознаками, позикодавцеві (із рук в руки) або з моменту зарахування грошових коштів, що позичалися, на банківський рахунок позикодавця.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Ч. 1 ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Так, Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
При цьому, право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Щодо валюти Договору позики, суд звертає увагу, що відповідно до статті 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частини перша та друга статті 533 ЦК України).
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що прямої заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, в якій воно виражене у договорі, у чинному законодавстві немає (постанова від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц). Тому обґрунтованим є довід касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про стягнення поточної заборгованості та заборгованості за процентами не у валюті кредитного договору.
Таким чином, на думку суду, позивач правомірно просить суд стягнути з відповідача заборгованість в доларах США, оскільки вказана валюта була узгоджена сторонами Договору.
Так, у відповідності до ст.ст. 76-81 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Оскільки зобов`язання щодо повернення суми позики у розмірі 5500 доларів США не виконане позичальником, відповідачем не надано жодних документів, які б свідчили або підверджували, що останній виконав умови Договору, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1453,10 грн., які були підтверджені позивачем документально.
Керуючись ст.ст. 3-7,10-13,18,76-83,95,141,174,228,258,259,263,264,265,273,274,354 ЦПК України, ст.ст. 525, 526,1046,1049 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за Договором позики від 23 вересня 2016 в розмірі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) доларів США.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1453,10 грн. (одна тисяча чотириста п`ятдесят три гривні 10 копійок).
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП - НОМЕР_4 ; паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Судацьким МВ ГУМВС України в АР Крим від 15.07.2011; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ).
Представник позивача: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Ужгородським РВ УМВС України в Закарпатській області від 17 лютого 1997; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_7 ; Довіреність від 03.03.2018 серії НОМЕР_8 ).
Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; паспорт серії НОМЕР_9 , виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області; адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області О.В.Фазикош