ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року

м.Суми

Справа №587/2285/18

Провадження № 22-ц/816/876/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В.І., Собини О.І.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 06 листопада 2018 року в складі судді Степаненка О.А., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 серпня 2011 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 12000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов'язання перед відповідачем виконав та надав кредит в розмірі, встановленому договором. Оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконував зобов'язання за кредитним договором, станом на 26 серпня 2018 року у нього виникла заборгованість у розмірі 24067,81 грн, з яких: 4035,09 грн - за тілом кредиту, 11513,46 грн - за відсотками за користування кредитом, 6896,98 грн - за пенею, 500 грн - штраф (фіксована частина), 1122,28 грн - штраф (процентна складова). У зв'язку з цим, позивач просив стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 06 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 4035,09 грн заборгованості та 295,31 грн витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині відмови у задоволенні позову, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в цій частині та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

При цьому вказує, що позивачем надані належні та допустимі докази, які свідчать про те, що він має право на стягнення з відповідача всіх сум, заявлених у позові. Зазначає, що укладаючи кредитний договір, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, умови якого він зобов'язується виконувати, що підтверджується підписом у заяві.

Відзиву на апеляційну скаргу стороною відповідача не направлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2018 року: 1762 грн. х 100 = 176200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, зазначеним вимогам закону рішення суду в оскаржуваній частині в повній мірі не відповідає.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за відсотками та неустойкою, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у справі не було досягнуто домовленості у належній формі щодо істотних умов такого договору, передбаченій законодавством, а саме не узгоджено у письмовій формі розміру відсотків за користування кредитом та застосування неустойки, у разі порушення зобов'язання.

Проте, повністю з таким висновком місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 26 серпня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, під 30 % річних, яка неодноразово перевипускалася, і строк дії останньої - до травня 2022 року (а.с. 11, 51).

Витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови і правила надання банківських послуг в ПриватБанку при укладенні кредитного договору 26 серпня 2011 року відповідачем особисто не підписані (а.с. 12-27).

Факт видачі кредитних карток та користування кредитними коштами відповідачем не заперечується (а.с. 44-45).

ОСОБА_1 належним чином не виконував своїх зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість.

Згідно з розрахунком позивача, станом на 26 серпня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором складає 24067,81 грн, з яких: 4035,09 грн - за тілом кредиту, 11513,46 грн - за відсотками за користування кредитом, 6896,98 грн - за пенею, 500 грн - штраф (фіксована частина), 1122,28 грн - штраф (процентна складова).

Підставами позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» є неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, який було укладено шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, та стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками за користування кредитними коштами, а також штрафних санкцій, визначених відповідно до вказаних Умов та правил, а також Тарифів банку.

Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Також, виконання грошового зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою - пенею, штрафом (ст. ст. 546, 549 ЦК України).

Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому його сторонами погоджується розмір кредиту, умови його надання, повернення, сплати процентів за користування кредитом, застосування неустойки у разі неналежного виконання зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За приписами ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови і правила надання банківських послуг, додані банком до позовної заяви, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки, всупереч вимогам ст. ст. 207, 1055 ЦК України та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», вони не підписані позичальником.

Таким чином, позовні вимоги банку щодо стягнення заборгованості за процентами у заявленому розмірі та щодо стягнення неустойки (пеня, штрафи) є необґрунтованими, оскільки їх розмір визначений документами (Тарифами, Умовами і правилами), що не підписані відповідачем.

З наданого АТ КБ «ПриватБанк» до суду розрахунку заборгованості, який підтверджує факт використання кредитних коштів, їх часткове повернення позичальником, що також не заперечується і самим відповідачем, слідує, що останній погодився із запропонованими банком умовами використання кредитних коштів, зокрема, зі сплатою 30 % річних за користування кредитом.

Таким чином, висновок місцевого суду про відсутність підстав для стягнення відсотків за користування кредитом, не відповідає фактичним обставинам справи.

Разом з цим, згідно з ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Однак, з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором убачається, що останнім нараховувались проценти за користування кредитом на поточну заборгованість, виходячи зі ставки 30 % річних, з 01 вересня 2014 року - 34,8 %, а в подальшому, виходячи з 43,2 % (а.с. 6-10).

Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку збільшувало відсоткову ставку за користування кредитними коштами.

На порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України жодних доказів про ознайомлення відповідача зі збільшеними розмірами процентної ставки, які б містили його підпис, банком надано не було, що є неприпустимим.

Тому, проценти за користування кредитними коштами мають нараховуватися банком у погодженому сторонами договору розмірі, виходячи із процентної ставки 30 % річних.

Отже, відсотки за користування кредитними коштами, що підлягають стягненню за період з 24 грудня 2012 року (з дня, коли банк почав нараховувати заборгованість за відсотками, згідно з наданим розрахунком) до 26 серпня 2018 року - дня, станом на який позивачем ставиться питання про стягнення заборгованості за кредитним договором, і які становлять 6963,89 грн, виходячи із суми заборгованості (за тілом кредиту) у розмірі 4035,09 грн, відсоткової ставки 30 % річних та кількості днів прострочення - 2071 день, що розраховуються наступним чином: 4035,09 х 30 % : 360 х 2071 = 6963,89.

Щодо висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення неустойки, то колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком, оскільки, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється письмовим договором, а тому у задоволенні цієї вимоги банку відмовлено обґрунтовано.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог банку про стягнення заборгованості за відсотками підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 6963,89 грн.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, тому підстав для його скасування немає.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат підлягає зміні, шляхом ухвалення в цій частині нового судового рішення.

Враховуючи межі задоволення позову та апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 805,23 грн - компенсації судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 918,77 грн - за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Скасувати рішення Сумського районного суду Сумської області від 06 листопада 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом та прийняти постанову в цій частині.

Позов Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 6963,89 грн.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» компенсацію судового збору у розмірі 805,23 грн за розгляд справи в суді першої інстанції та 918,77 грн компенсації судового збору за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді : О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

О.І. Собина