Справа № 353/92/19
Провадження № 2/353/151/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна У.Ю.

з участю секретаря судового засідання - Мороз М.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Тлумач цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме свідоцтва про право власності на нерухоме майно, їй в нотаріальному порядку було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що позбавляє її можливості оформити спадщину на спадкове майно.

Позивачка ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з'явилась, однак у позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з'явились, до суду направили письмові заяви, у яких вказали, що позов визнають та просили справу розглядати без їх участі.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав:

Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги НОМЕР_2 Олешанської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області за 1986-1990 роки за ОСОБА_4, яка була головою двору, значилось господарство, розташоване по АДРЕСА_1 (а.с. 4). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 10.08.2018 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 побудовані у період з 1961 по 1965 роки та не є самовільним будівництвом (а.с. 9-12).

Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, ОСОБА_4 в цілому належало майно господарського двору, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до копії повторного свідоцтва про шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (відповідач) з 02.09.1965 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно копій свідоцтв про народження ОСОБА_5 (позивачка), ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3 (відповідач), ІНФОРМАЦІЯ_2, їх батьками є ОСОБА_2 (відповідач) та ОСОБА_4 (а.с. 13). 09.07.1986 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище «ОСОБА_1», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 15).

22.07.2018 року ОСОБА_4 (мати) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Ще за життя ОСОБА_4 (мати) посвідчила на ім'я сина ОСОБА_3 (відповідач) заповіт, яким заповіла йому домоволодіння та земельні ділянки, які не є предметом даного позову, що підтверджується копією заповіту від 18.01.2016 року (а.с. 7).

В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

ОСОБА_3 (відповідач) прийняв спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, оскільки в шестимісячний термін звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 38). ОСОБА_2 (відповідач) та ОСОБА_1 (позивачка), які у відповідності до ст. 1241 ЦК України, мають право на обов'язкову частку у спадщині, подали до нотаріальної контори письмові заяви про відмову від обов'язкової частки у спадщині, яка залишилась після смерті ОСОБА_4 (а.с. 47, 47 зворот). Також, ОСОБА_1 (позивачка) в шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_4 (а.с. 48), а ОСОБА_3 (відповідач) подав до нотаріальної контори письмову заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті дружини ОСОБА_4 (а.с. 48 зворот). Відповідно до довідки Олешанської сільської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області ОСОБА_4 на день смерті була зареєстрована та проживала одна, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 2/2019 від 09.01.2019 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. після смерті ОСОБА_4 (а.с. 36-58), з якої вбачається, що ОСОБА_1 (позивачка) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка бажала прийняти та прийняла спадщину.

Отже, на момент звернення до суду позивачка правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4

Позивачці в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на житловий будинок з господарськими буділями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_4, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. за № 34/02-31 від 24.01.2019 року (а.с. 8).

Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, позивачці слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме в сумі 784,30 грн.

На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України, керуючись ст. ст. 13, 82, 142, 200, 206, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителькою АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4.

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительці АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, сплачений нею по квитанції № ПН711851 від 25.01.2019 року судовий збір в розмірі 50 відсотків, а саме в сумі 784 (сімсот вісімдесят чотири гривні) гривні 30 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий У.Ю. Луковкіна