справа № 361/6349/19
провадження № 2-з/361/143/19
УХВАЛА

09 вересня 2019 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Дутчак І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати недійсними: договір дарування від 19 липня 2018 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований в реєстрі за № 988, та договір дарування від 19 липня 2018 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі за № 989, щодо квартири АДРЕСА_1 , які посвідчені приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Бурлакою Л.К.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення цього позову, у якій просить з метою забезпечення позову заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (у тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень), а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів, щодо нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначав, що з 15 листопада 2014 року він перебував у шлюбі із ОСОБА_2 , рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 січня 2019 року шлюб між ними розірвано. За час перебування у шлюбі ними була придбана спірна квартира АДРЕСА_1 , право власності на яку, на підставі договору купівлі-продажу від 07 березня 2018 року, було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 Маючи намір звернутися до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, він з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дізнався про те, що зазначена квартира належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору дарування від 19 липня 2018 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Бурлакою Л.К., зареєстрованого в реєстрі за № 989. Також вказував на те, що ще за час їхнього подружнього життя з ОСОБА_2 ними були позичені грошові кошти у ОСОБА_3 , який доводиться дідом ОСОБА_2 . При цьому, вони домовилися із ОСОБА_3 про те, що у рахунок забезпечення виконання ними цих грошових зобов`язань, ОСОБА_2 здійснить відчуження своєї частки зазначеної квартири на користь ОСОБА_3 та після виконання яких частка квартири буде повернута ОСОБА_2 . Однак, як виявилося 19 липня 2018 року на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Бурлакою Л.К., зареєстрованого в реєстрі за № 988, яким він вважав, що ОСОБА_2 здійснює відчуження на користь ОСОБА_3 , як забезпечення виконання за грошовим зобов`язанням, лише своєї частки спірної квартири, подарувала ОСОБА_3 усю квартиру.

Посилався на те, що у нотаріуса під час укладення договору дарування, 19 липня 2018 року, за яким ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 квартиру, останні надали йому викривлену інформацію та створили у нього помилкове сприйняття суті та змісту цього правочину, тому, підписуючи згоду на такий правочин як чоловік ОСОБА_2 , він вважав, що надає згоду на відчуження дружиною лише її частки квартири. Вказував на те, зазначені правочини вчиненні його колишньою дружиною та ОСОБА_3 з метою позбавити його права власності на частку у спільному майні подружжя.

Вважає, що дії відповідача ОСОБА_2 , які вона вчинила були спрямовані саме на позбавлення його права власності на майно набуте за час перебування з нею у шлюбі та підтверджують заподіяння небезпеки в подальшому його правам і інтересам, як власника частки цього майна. Тому для ефективного захисту його прав і уникнення подальшого їх порушення, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у разі задоволення його позову, є необхідним вжиття заходів забезпечення позову, про застосування яких він просить.

На підтвердження факту належності відповідачу ОСОБА_2 на праві власності вказаної вище квартири позивач надав суду Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 179793434 від 04 вересня 2019 року, з якої вбачається, що відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 19 липня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Бурлакою Л.К, зареєстрованого в реєстрі за № 989,на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .

За змістом ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У ч. 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Із матеріалів справи видно, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, предметом якого є визнання недійсними договору дарування від 19 липня 2018 року, укладеного між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , і договору дарування від 19 липня 2018 року, укладеного між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , зареєстрованих в реєстрі № 988 та № 989 відповідно, щодо спірного нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , посвідчених приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Бурлакою Л.К., підставою позову даного є помилкове сприйняття позивачем обставин, які мають істотне значення при вчиненні правочину.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Виходячи з правової природи забезпечення позову, під останнім слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та спрямованих проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати, знецінити або вчинити інші дії, що можуть призвести до певних складнощів при виконанні рішення суду.

Здійснюючи оцінку обґрунтованості доводів ОСОБА_1 щодо необхідності вжиття заходів забезпечення його позову шляхом забороною вчинення суб`єктам уповноважених на здійснення реєстраційних дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, із урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності вимог позивача щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заходом забезпечення позову, який просить застосувати позивач ОСОБА_1 і предметом заявлених позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття даного заходу забезпечення позову; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу, слід дійти висновку, що невжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення судом позову.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 , враховуючи предмет та підстави спору у справі, з метою недопущення вчинення відповідачем дій з відчуження спірного нерухомого майна, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову та ухвалення рішення на користь позивача, з урахуванням розміру заявлених позовних вимог, які є співмірними із заходами забезпечення позову, про вжиття яких просить позивач, суд дійшов обґрунтованого висновку про забезпечення позову шляхом заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 .

Суд вважає, що обраний вид забезпечення позову не обмежить прав відповідача ОСОБА_2 щодо володіння та користування нерухомим майном, а лише обмежить її право щодо розпорядження ним, що буде співмірним із заявленими позовними вимогами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 149 153, 259, 260 ЦПК України,

у х в а л и в :

Заяву задовольнити.

Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав, в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень), а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів, щодо нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 .

Найменування сторін:

позивач (стягувач): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач (боржник): ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;

відповідач (боржник): ОСОБА_3 , рік народження невідомий, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київської апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи у разі постановлення ухвали за його відсутності має право оскаржити ухвалу в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення ухвали до виконання до 09 вересня 2022 року.

Суддя Дутчак І. М.