Провадження № 2/537/136/2019
Справа № 537/4582/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.02.2019 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого - судді Фадєєвої С.О. за участю секретаря Посмітної О.М., позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою 47 в будинку 23 по вул.. Генерала Манагарова у місті Кременчуці.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що їй належить на праві власності квартира АДРЕСА_1. В цій квартирі також зареєстровано місце проживання ОСОБА_2, її колишньої невістки. Проте ОСОБА_2 не проживає в квартирі більше року без поважних причин, не приймає участі в утримані житла, особистих речей в квартирі не має. Перешкод у користуванні квартирою ОСОБА_2 вона не чинила. Оскільки реєстрація відповідача у належному ОСОБА_1 житлі створює перешкоди у його користуванні і розпорядженні ним, просить позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.11.2018 року залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1, надано строк для усунення недоліків.
Позивач ОСОБА_1 у встановлений судом строк усунула недоліки позовної заяви.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.11.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Вказала, що відповідач ОСОБА_2 була зареєстрована як проживаюча у квартирі, що належить їй, позивачці, на праві власності, як член сім»ї власника, оскільки на момент реєстрації була дружиною її сина, ОСОБА_3 і вони проживали однією сім»єю. У 2016 році її син та ОСОБА_2 розлучилися, а з осені 2017 року відповідач виїхала з місця реєстрації. Місце проживання ОСОБА_2 їй невідоме, оскільки вони не підтримують стосунки, як не підтримує стосунки з відповідачем і син позивачки. Речей ОСОБА_2 у квартирі, де вона зареєстрована, немає, жодних перешкод у користуванні квартирою вона відповідачеві не чинила. Реєстрацією відповідача у квартирі їй створюються перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй майном, вона не в змозі оформити субсидію, змушена платити комунальні послуги і за відповідача.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явилася, хоча повідомлялася належним чином про дату, час і місце судових засідань шляхом надіслання рекомендованих поштових повідомлень за адресою реєстрації та публікування оголошення на сайті «Судова влада». Не подала заперечень проти позову чи клопотань.
Відповідно до ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.02.2019 року, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України за згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
Квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_1, що підтверджено договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 03.10.2007 року приватним нотаріусом ОСОБА_4, витягом з державного реєстру правочинів №4714196 від 03.10.2007 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП "Кременчуцьке МБТІ" №16264876 від 12.10.2007 року. (а.с. 8-10).
Відповідач ОСОБА_2 - колишня невістка позивача ОСОБА_1, оскільки розлучилася з її сином ОСОБА_3 Цей факт підтверджено свідоцтвом серії І-КЕ №096492 про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, виданим 20.12.2016 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, а також свідоцтвом про народження ОСОБА_3, виданим 31.07.1979 року. (а.с. 21-22).
Згідно інформації з реєстру територіальної громади міста Кременчука, ОСОБА_2 на час розгляду даної справи зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено листом Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №7604/01-27 від 22.10.2018 року, довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою 20.09.2018 року ОСББ "Рідний дім 23". (а.с.11, 14).
Незважаючи на реєстрацію відповідач ОСОБА_2 не мешкає за зазначеною адресою більше року, що підтверджується актом про непроживання від 26.11.2018, згідно якого сусіди - мешканці квартир №55 ОСОБА_5, № 46 ОСОБА_6, № 48 ОСОБА_7 підтвердили факт не проживання за адресою: квартира ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 з 25.11.2017 року.
Допитані в суді свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суду показали, що вони є сусідами ОСОБА_1 та підтвердили, що ОСОБА_2 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3 з осені 2017 року, про будь-які факти, які б свідчили, що їй чинилися перешкоди у користуванні квартирою їм невідомо.
Матеріали справи не містять доказів наявності перешкод у проживанні відповідача у вказаній квартирі чи поважність причин не проживання відповідача за місцем реєстрації.
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2. №4. №7 та №11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб (статті 316. 317. 319. 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною першою статті 156 ЖК передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 набула права користування квартирою як член сім»ї власника, про наявність іншої угоди між сторонами про порядок користування вказаною квартирою суду невідомо. ОСОБА_2 без поважних причин понад рік не мешкає за адресою АДРЕСА_3, що підтверджується письмовими доказами та показаннями свідків у суді.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у спірній квартирі створює позивачу перешкоди у праві користування та розпорядження своєю власністю, а тому вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Враховуючи, що позовні вимоги задовольняються судом в повному обсязі, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 704,80 грн.
Керуючись ст. 2, 13, 15, 16, 76-78, 81, 141, 223, 265, 280, 282 ЦПК України, ст. ст. 317, 383, 405 ЦК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий 15.02.2010 року Крюківським РВ УМВС України в Полтавській області) такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою 47 в будинку №23 по вул. Генерала Манагарова в м. Кременчук Полтавської області.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_8 (НОМЕР_3, виданий 28.05.1998 року Крюківським РВ УМВС України в Полтавській області) витрати на оплату судового збору в розмірі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, недодані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя С.О.Фадєєва