РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Безрук Т.В.,

при секретарі судового засідання - Чемезової Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну праву 221/5098/19 за позовом ОСОБА_1 до Військово-цивільної адміністрації м. Волноваха Волноваського району Донецької області про визнання права власності на квартиру,

встановив:

08.07.2019 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що вона, ОСОБА_1 ще 04 листопада 2000 року придбала собі у власність (купила) квартиру АДРЕСА_1 , про що уклали договір купівлі-продажу. Договір купівлі-продажу посвідчено Волноваською державною нотаріальною конторою.

Але оригінал свідоцтва про право власності на цю квартиру (договору купівлі-продажу) вона втратила, є лише ксерокопія, у зв`язку з чим звернулась до державного нотаріуса Волноваської державної нотаріальної контори Петренко В.Є. про видачу їй дублікату договору купівлі-продажу квартири (тобто правовстановлюючого документа на квартиру), посвідченого Волноваською державною нот конторою 04.ХІ.2000 року за №3397 у реєстрі.

Але їй нотаріус відмовив видати дублікат договору, мотивуючи це тим, що оригінал вказаного договору був сформований в наряд відповідно до вимог частин Х-ХІІІ Правил ведення нотаріального діловодства та переданий на зберігання в архів Волноваської державної нотаріальної контори. Відповідно до частини ХV цих правил, затверджених наказом МінЮсту України №3253/5 від 22.12.2010р., на підставі акту приймання-передавання до державного нотаріального архіву від 02 липня 2013 року вказаний договір купівлі-продажу їй квартири було передано до Донецького обласного державного нотаріального архіву. А оскільки на теперішній час Донецький обласний державний нотаріальний архів (у місті Донецьк, Донецької області) розташований на території, яка тимчасово не підконтрольна Україні (окупована територія), нотаріус не може видати мені дублікат договору купівлі-продажу і відмовив мені у видачу дублікату договору та рекомендовано звернутися до суду.

Таким чином, у позасудовому порядку отримати свідоцтво на право власності (дублікат договору купівлі-продажу від 04.ХІ.2000року) вона не має можливості, оскільки втратила оригінал вказаного свідоцтва на право власності на житлову квартиру.

У судове засідання позивач не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності за станом здоров`я, на задоволенні позову наполягала.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, також подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, з позовом згоден.

Згідно ст. 223 ЦПК України, їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовної заяви з огляду на наступне.

Із наявного у матеріалах справи Довідки про реєстрацію місця проживання особи №113/09-16 від 02.07.2019 року убачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Кам`янка, Тростянецького району Сумської області зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 4).

З технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 убачається, що його видано власнику ОСОБА_1 (а.с. 5-9).

Згідно довідки №337 від 16.05.2019 року виданої ТОВ Волноваське БТІ, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 убачається, що згідно даних архіву БТІ, станом на 01.01.2013 року, право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано 28.08.2001 року КП «Волноваське БТІ» в реєстраційній книзі №30 під реєстровим №6609 за нею, на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 04.11.2000 року державним нотаріусом Волноваської держнотконтори, реєстр №3397 (а.с. 10).

Про те, що квартира належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Волноваською держнотконторою від 04.11.2000 року №3397 також підтверджується Інформаційною довідкою 377 від 27.05.2019 року виданою ТОВ «Волноваське БТІ» (а.с. 11).

Із наявного у матеріалах справи Договору купівлі-продажу квартири серії АВН №915861 посвідченого 04.11.2000 року Волноваською держнотконторою, зареєстровано в реєстрі за №3397 (а.с. 12).

Також судом встановлено, що позивач у позасудовому порядку отримати свідоцтво на право власності (дублікат договору купівлі-продажу від 04.11.2000 року) не має можливості, оскільки вона втратила оригінал вказаного свідоцтва на право власності на квартиру.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст.328, 1218, 1261,1266 ЦК України, керуючись ст.ст.19, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Військово-цивільної адміністрації м. Волноваха Волноваського району Донецької області про визнання права власності на квартиру задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою с. Кам`янка Тростянецького району Сумської області, РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62.8 кв.м, житлова площа 38.5 кв.м..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Т.В. Безрук