Справа № 682/3498/18
Провадження № 2/682/239/2019
РІШЕННЯ
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді Маршал І.М.,
за участю секретаря судового засідання Мелашенко О.В.,
представника відповідача Жолудя І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОРИНЬ АГРО» до ОСОБА_1 , Селянського (фермерське) господарства «Манятин» про визнання договору оренди землі недійсним,-
03.12.2018 року позивач ТОВ «ГОРИНЬ АГРО» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , СФГ «Манятин» про визнання договору оренди землі недійсним. В обґрунтування позову вказує на те, що в 2011 році між ТОВ «ГОРИНЬ АГРО» та ОСОБА_2 укладено договір оренди належної ОСОБА_2 земельної ділянки строком на 10 років. Однак після смерті ОСОБА_2 вказану земельну ділянку набула у власність ОСОБА_1 . Згодом відповідач у період чинності раніше укладеного договору уклала новий договір оренди цієї ж земельної ділянки з СФГ «Манятин». Вважає, що відповідач не мала права передачі належної йому земельної ділянки в оренду іншій юридичній особі, оскільки з урахуванням додатково укладеної угоди, таке право до 2022 року належало позивачу. В зв`язку з наведеним просить позов задовольнити та визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_1 та СФГ «Манятин».
В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала заяву в якій просить проводити розгляд справи у її відсутність, позов підтримує.
Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилася, до суду направила пояснення в яких зазначила, що проти позову заперечує.
Представник відповідача СФГ «Манятин» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову заперечив.
Судом встановлено, що відповідно до копії державного акту на право власності на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення розпорядження Славутської районної державної адміністрації №30 р«а» від 27.01.2005 року ОСОБА_2 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 2,07 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Горицької сільської ради Славутського району Хмельницької області.
15.10.2011 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Горинь Агро» укладено договір оренд землі №170, відповідно до якого Орендодавець ( ОСОБА_2 ) надає, а Орендар (ТОВ «Горинь Агро») приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 2,07 га, розташовану на території Горицької сільської ради строком на 10 років.
Відповідно до додатково укладеної угоди від 01.03.2018 року ОСОБА_1 та ТОВ «Горинь АГРО» здійснили заміну сторони договору, а саме Орендодавця на його правонаступника, тобто на ОСОБА_1 , після смерті ОСОБА_2 , яка отримала вищезазначену земельну ділянку на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 02.12.2013 року.
Вважаючи, що правових підстав для передачі в оренду спірної земельної ділянки СФГ «Манятин» не було, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою визнання недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Частиною 4 статті 124 ЗК України, передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».
Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.
Одночасне існування двох договорів оренди одної земельної ділянки та їх державна реєстрація суперечить вимогам Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.
Дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується, що ОСОБА_1 , уклавши додаткову угоду в 2018 році з ТОВ «Горинь Агро» договір оренди належної їй земельної ділянки, безпідставно, уклала договір оренди цієї ж земельної ділянки, передавши її в користування СФГ «Манятин».
За таких обставин, суд вважає доведеними ті обставини, що оспорюваний правочин не відповідає вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України, а тому, на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України має бути визнаний недійсним.
Питання про стягнення судового збору вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. 24 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 203, 215 ЦК України, ст. ст. 124-126 Земельного Кодексу України, ст.ст. 12, 141, 263-265, 280, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд,
Стягнути солідарно з Селянського (фермерське) господарства «Манятин» та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОРИНЬ АГРО» 1762 грн 00 коп. судового збору.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Маршал І. М.