Справа №204/1947/19
Провадження №2/204/922/19
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

09 вересня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий - суддя Книш А.В.,

секретар судового засідання Окунська М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до адвоката ОСОБА_6, фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 про стягнення коштів за ненадані послуги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути: з адвоката ОСОБА_6 на його користь суму коштів за ненадані послуги згідно розписок від 27 липня 2017 року та 01 серпня 2017 року, з урахуванні індексу інфляції та трьох відсотків річних, у розмірі 7917,20 грн (з подальшим перерахуванням суми на день ухвалення рішення); фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 на його користь суму коштів за ненадані послуги згідно розписки від 27 липня 2017 року, з урахуванні індексу інфляції та трьох відсотків річних, у розмірі 2251,20 грн (з подальшим перерахуванням суми на день ухвалення рішення). В обґрунтування позову позивач зазначає, що влітку 2017 року він одночасно звернувся до відповідача адвоката ОСОБА_6 та до відповідача ФОП ОСОБА_7 за допомогою з метою надання ними послуг з приводу оформлення спадщини. 27 липня та 01 серпня 2017 року відповідачі написали власноручно розписки на загальну суму 9000 грн в якості плати за послуги, що надаватимуться позивачу. 01 серпня 2017 року позивачем було видано на ім`я відповідачів довіреність для виконання обумовлених ними послуг, однак до теперішнього часу відповідачі жодних послуг з цього приводу не надали, від укладення договору надання цих послуг ухиляються.

У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача ОСОБА_5 надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду.

Відповідачі у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність, а також відзив не подавали, у зв`язку із чим, суд, враховуючи згоду представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Дослідивши письмові докази судом встановлені наступні фактичні обставини.

27 липня 2017 року та 01 серпня 2017 року відповідач ОСОБА_6 надав позивачу розписки, в яких вказав, що він отримав від позивача грошові суми в розмірі 1000 грн та 6000 грн відповідно для надання послуг по адвокатській діяльності (а.с.10,11).

Відповідач ОСОБА_7 27 липня 2017 року також надала позивачу розписку, в якій зазначила, що вона отримала від позивача гроші в сумі 2000 грн для отримання архіву за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.12).

01 серпня 2017 року позивач видав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г., якою він, зокрема, уповноважив ОСОБА_7 та ОСОБА_6 представляти його інтереси в органах нотаріату щодо оформлення та одержання свідоцтв про права на спадщину після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також бути його представниками в усіх компетентних підприємствах, установах та організаціях з питань оформлення відповідних документів, що будуть його стосуватися, як власника квартири АДРЕСА_3 та домоволодіння АДРЕСА_4 . Довіреність видано строком на три роки та вона зберігає чинність до 01 серпня 2019 року (а.с.13).

В судовому засіданні встановлено, що відповідачами не вчинено жодних дій, направлених на виконання доручення позивача, тобто не виконано взятих на себе зобов`язань, не надано послуг по адвокатській діяльності та не отримано архівних документів, як зазначено в розписках про отримання грошових коштів.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За нормами частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідачами не надано суду жодного доказу вчинення ними дій, направлених на виконання доручення позивача. Розумні строки виконання обумовлених між сторонами зобов`язань сплили та довіреність від 01 серпня 2017 року на час розгляду справи є нечинною.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_6 на користь позивача підлягає стягнення грошова сума у розмірі 7000 грн (1000+6000) за розписками від 27 липня 2017 року та 01 серпня 2017 року, з відповідача ОСОБА_7 - 2000 грн за розпискою від 27 липня 2017 року.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів на користь позивача суми інфляції та трьох відсотків річних у загальному розмірі з відповідача ОСОБА_6 в сумі 917,20 грн (84+81,60+262+489,60) та з відповідача ОСОБА_7 - в сумі 251,20 грн (88+163,20) (з подальшим перерахуванням суми на день ухвалення рішення) судом враховується наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу у кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до розписок відповідача ОСОБА_6 від 27 липня 2017 року та 01 серпня 2017 року та відповідача ОСОБА_7 від 27 липня 2017 року вбачається, що такі розписки надані позивачу лише на підтвердження отримання відповідачами від позивача грошових сум. Строки виконання зобов`язань, які були підставою отримання коштів, такі розписки не містять. Тобто зміст правочинів складено таким чином, що позбавляє суд можливості визначити час прострочення зобов`язань, а тому визначити прострочену суму з 27 липня 2017 року та з 01 серпня 2017 року по час звернення до суду, згідно якої слід нараховувати три проценти річних та вирахувати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, неможливо.

Позивачем суду належних та допустимих доказів наявності прострочених днів користування його грошовими коштами за розписками, саме з 27 липня 2017 року та 01 серпня 2017 року (враховуючи наданий позивачем розрахунок) по день ухвалення рішення, суду не надано.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачів на користь позивача суми інфляції та трьох відсотків річних у загальному розмірі з відповідача ОСОБА_6 в сумі 917,20 грн та з відповідача ОСОБА_7 в сумі 251,20 грн (з подальшим перерахуванням суми на день ухвалення рішення) слід відмовити.

З огляду на наведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідачів, а тому з останніх на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі по 768,40 грн з кожного.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до адвоката ОСОБА_6, фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 про стягнення коштів за ненадані послуги - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави судовий збір у розмірі по 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий: