Справа № 212/1785/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

16 вересня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді: Чорного І.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Поперечної А.С.,

без участі сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального провадження у залі суду міста Кривого Рогу, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; третя особа: Виконавчий комітет Покровської районної у місті ради м. Кривого Рогу про усунення перешкод в користуванні власно належним майном, -

в с т а н о в и в:

в лютому 2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Покровської районної у місті ради м. Кривого Рогу про усунення перешкод в користуванні власно належним майном.

Ухвалою суду від 08.04.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 01.07.2019 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 16.09.2019 року постановлено про проведення заочного розгляду справи.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що йому на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 09 червня 2004 року посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Герасимовою Л.С., належить однокімнатна квартира загальною площею 28,4 кв.м., житловою 16,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 . У належній йому квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який є його рідним сином. В 2008 році відповідач ОСОБА_2 , який є громадянином Російської Федерації та має дозвіл на проживання в Україні, приїхав в м. Кривий Ріг і став мешкати разом з позивачем. В 2014 році позивач зареєстрував відповідача в належній йому власності як члена сімї. В червні 2014 року відповідач виїхав за межі України в Росію, в 2015 році по телефону повідомив, що він знаходитьсяна території Російської Федерації та повертатися в Україну наміру не має. З того часу ніяких відомостей про відповідача позивач не має, зв`язку не підтримують, у добровільному порядку знятися з реєстрації відповідач не бажає. Позивач просить усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення судового засідання у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, відзиву не надав.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав письмове клопотання про розгляд справи без участі представника, проти позову не заперечує.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд розглянувши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу, на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 09.06.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Герасимовою Л.С., реєстр № 2707, який зареєстрований КП «КБТІ», запис № 4695063 від 21.09.2006 року.

Відповідно до довідки №13 Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційної служби № 36 від 27.02.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ..

Згідно акту від мешканців будинку АДРЕСА_3 та посвідченого начальником дільниці та директором ТОВ «Керуюча Компанія «Дом Ком», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2014 року.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 391 ЦК України, передбачає, що власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно зст.328 ЦК України право власності набувається на підставах,що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так, позивач ОСОБА_1 є єдиним власником спірної квартири та правомірно набув право власності на неї.

Згідно ч. 2 статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що позивач, будучи власником житлової квартири, не може в повній мірі володіти, розпоряджатись та користуватись належним йому на праві власності майном, оскільки в приміщенні зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який не проживає за адресою: АДРЕСА_1 більше пяти років, в зв`язку з чим позовні вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Відповідно ст.141ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 768,40 грн..

Керуючись ст.ст. 319, 321, 328, 379, 391,405 ЦК України ст.ст.4, 12,13, 23, 54, 76-83, 141, 258, 259,263, 264, 265, 268, 273, 279, 280 ЦПК України, суд,- у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; третя особа: Виконавчий комітет Покровської районної у місті ради м. Кривого Рогу про усунення перешкод в користуванні власно належним майном квартирою - задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_2 , шляхом визнання ОСОБА_2 , 1975 року народження таким, що втратив право на користування житлом - квартирою АДРЕСА_2 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повне рішення виготовлено 26.09.2019 року.

Суддя: І. Я. Чорний