ПОСТАНОВА

Іменем України

28 грудня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/5882/18

провадження № 22-ц/4809/1207/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Мурашка С. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши без повідомлення учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда (суддя Бершадська О. В.) від 24 квітня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, стягнення додаткових витрат на дитину, стягнення коштів на утримання дружини.

Вона обґрунтовувала свої вимоги тим, що 11 червня 2016 року уклала шлюб із ОСОБА_2 і від цього шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з нею та повністю перебувають на її утриманні і вихованні. З відповідачем у них шлюбні стосунки не склалися, а тому з 01 липня 2017 року вони проживають окремо один від одного. Маючи малолітніх дітей, які потребують догляду і піклування, позбавлена можливості працювати, потребує матеріального утримання від чоловіка. Однак, вона з ним не дійшла згоди щодо його участі в утриманні дітей і дружини. Відповідач має можливість сплачувати кошти на їх утримання, його дохід є регулярним, але не стабільним і частині розміру. До того ж він приховує від неї розмір його доходу. Аліменти у твердій грошовій сумі мають забезпечити стабільність в питанні утримання нею дітей та її утриманні. Крім того, вона понесла додаткові витрати у зв`язку з лікуванням сина у період з 11 червня по 02 липня 2018року, а у зв`язку з очікуванням народження дочки вона мала організувати для неї індивідуальне спальне місце і придбала з цією мето диван.

З урахуванням цього, позивачка просила суд про таке:

1)стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 і дочки ОСОБА_4 в сумі 2500,00 грн з індексацією відповідно до закону, щомісяця, на кожного з дітей, але не менше законодавчо рекомендованого мінімального розміру на дитину відповідного віку;

2)стягнути з відповідача аліменти на її, ОСОБА_1 , утримання в розмірі 1000,00 грн щомісячно, з індексацією відповідно до закону;

3)зобов`язати відповідача брати участь додаткових витратах на дітей, що викликані особливими обставинами у формі повної їх оплати;

4)зобов`язати відповідача відшкодувати їй понесенні витрати на лікування дитини та придбання дивану для дитини.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 квітня 2019 року позов задоволено частково. Суд вирішив:

стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 813,00 грн щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 30 серпня 2018 року і до досягнення повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 813,00 грн щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 30 серпня 2018 року і до повноліття дочки, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

стягнути із ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 400,00 грн щомісячно, починаючи з 30 серпня 2018 року і до досягнення дочкою ОСОБА_4 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину - ОСОБА_3 у розмірі 397,26 грн одноразово;

у задоволені решти вимог суд відмовив.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення коштів на утримання дітей суд виходив з того, що оскільки норма статті 184 СК України обмежує мінімальний розмір аліментів на утримання дитини 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому на утримання кожного із дітей належить стягнути по 813,00 грн, що на час ухвалення рішення відповідає 50 відсоткам прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Задовольняючи частково вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, суд виходив з того, що позивака має право на таке утримання від чоловіка і він здатен їй його надавати, але в меншому розмірі 400 грн щомісячно.

Задовольняючи частково вимогу про стягнення з відповідача додаткових витрат на малолітнього сина сторін ОСОБА_5 , які пов`язані з його лікуванням, суд виходив з того, що позивачка довела факт здійснення нею таких витрат, які відповідач частково компенсував, а їх некомпенсована частина становить 794,51 грн, яку суд розділив їх між сторонами по справі у рівних частинах.

Відмовляючи в задоволенні вимог про компенсацію витрат на придбання дивану для дитини, суд виходив з того, що ці витрати відносяться до категорії звичайних, а не додаткових.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

ОСОБА_1 , не погоджуючись з вказаним рішенням місцевого суду, подала апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасування вказаного судового рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, а також, додатково, вона просить зобов`язати відповідача брати участь у додаткових витратах на дітей, що викликані особливими обставинами.

Позивачка вважає рішення суду необґрунтованим у зв`язку з неповним з`ясуванням судом істотних обставин цієї справи, невідповідністю висновків суду дійсним обставинам справи, недоведеність обставин, які мають значення для справи, які суд визнав встановленими.

Суд взяв до уваги доводи відповідача про його майновий стан, які не підтверджені жодним доказом. Проте відповідач повідомив суду недостовірну інформацію, всіляко приховує свої доходи. Натомість суд не врахував не спростовані відповідачем доводи позивача про те, що він фізично здоровий, працездатний, має дохід, інших утриманців не має, придбав у 2018 році автомобіль. Вона також зазначає, що суд необґрунтовано відмовив їй у витребувані доказів про доходи відповідача, які вона була неспроможна здобути самостійно у зв`язку із відсутністю доступу до банківської таємниці та інших особистих даних відповідача, які охороняються законом. Рішення суду не відповідає рівню матеріальних потреб дітей. Крім того, у дітей виникають додаткові потреби, які потребують матеріальних витрат, а саме: хвороба сина на лікування якої вона витратила у червні 2018 року 824,51 грн, а також витратила на проїзд до лікувального закладу 250,00 грн, потреба в організації окремого спального місця для новонародженої дитини 4215,00 грн.

Узагальнені доводи і заперечень відповідача

Відповідач не надав відзив на апеляційну скаргу.

Проте, надіслав суду письмові пояснення в яких зазначив, що він має борги перед банківськими установами так, як використовував кредитні кошти. Довідки банківських установ спростовують не підтверджують доводів позивачки про наявність у нього доходів.

Представник позивачки - адвокат Мазуренко Н. Ю. надіслала суду письмові у яких зазначила, що з банківських виписок порахункам відповідача вбачається його задовільний матеріальний, який дає йому можливість сплачувати аліменти у розмірі, який заявлений у позовній заяві.

Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини

11 червня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб (с. 55) від якого у них народились діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (с. 56), дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (с. 57).

У зв`язку припинення шлюбних стосунків між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 їх діти проживають з матір`ю (с. 57-а).

ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 05 січня 2017 року по 05 листопада 2019 року (с. 58).

Домовленість щодо утримання дітей та позивачки між сторонами у справі не досягнута.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Щодо порядку розгляду справи

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК Українирозгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із частиною 13 вказаної статті розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК Українивизначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 368 вказаного Кодексу справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позовуменше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Ціна позову ОСОБА_1 становить 41472,11 грн, що є меншим за сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січна 2019 року.

Підстав для розгляду апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи касаційний суд не вбачає, апеляційна скарга таких доводів не містить.

Отже, справа переглядається апеляційним судом у письмовому провадженні.

У зв`язку з тим, що суд здійснює розгляд справи за відсутності її учасників, відповідно до ч. 13 ст. 7 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Крім того, згідно з частинами 4, 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Щодо суті спору та оскаржуваного рішення суду

Про аліменти на дітей

Згідно з ч. 1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Норми ст. 182 СК України передбачають таке. При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

5)інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Сторони визнають, що їхні спільні діти проживають разом з матір`ю, позивачкою у справі), а батько (відповідач у справ) проживає окремо.

Домовленість між батьками про участь батька в утриманні дітей відсутня.

Відповідач визнає свій обов`язок приймати участь в утриманні дітей, але заперечує проти розміру аліментів, які просить стягнути позивачка. Водночас він погоджується з розміром аліментів, які присудив суд першої інстанції, апеляційну скаргу на рішення суду він не подавав.

Натомість позивачка не погоджується з розміром стягнутих судом з відповідача коштів на утримання їхніх дітей, вважає рішення суду необґрунтованим і незаконним.

В матеріалах справи (а. с. 83) відповідно до відзиву на позов, ОСОБА_2 просив присудити аліменти в розмірі мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину у зв`язку з тим, що не має достатнього заробітку для оплати мінімального рекомендованого розміру аліментів. І при зверненні до суду першої інстанції, і при зверненні до суду апеляційної інстанції вона посилалася на наявність у відповідача доходів, які дають йому змогу сплачувати аліменти на дітей у вказаному нею розмірі по 2500 грн щомісячно на кожного з дітей.

Суд першої інстанції врахував рівність обов`язку батьків по забезпеченню належного рівня життя дітей, врахував чинний на час ухвалення рішення розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6-ти років, а також вимоги закону щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, дійшов висновку про присудження аліментів на кожного з дітей по 813 грн, що являється половиною (50%) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому суд не навів жодних мотивів, якими він керувався залишаючи поза увагою доводи позивачки про стягнення аліментів у більшому розмірі.

Всупереч змісту п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України суд не з`ясував чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення сторін, та якими доказами вони підтверджуються.

Цивільне судочинство ґрунтується на принципах, вказаних у ч. 3 ст. 2 ЦПК України, зокрема, на принципах змагальності і диспозитивності сторін відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, (п. 4, п. 5 ч. 3 ст. 2, ст. 12, ст. 13, ст. 81 ЦПК України).

Звертаючись до суду з позовом, позивачка надала наявні у неї докази та додатково просила суд витребувати інформацію про рух коштів на рахунках відповідача у банківських установах на підтвердження її доводів про його майновий стан та наявність доходів, достатніх для сплати аліментів відповідному розмірі.

Суд не врахував належності та допустимості таких доказів, а також те, що відомості про банківські рахунки клієнтів та здійснені ними операції становлять банківську таємницю, яка охороняється законом (ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), а отже ці докази не можуть бути самостійно здобуті позивачкою і надані суду. У зв`язку з цим відмову суду у задоволенні клопотання позивачки про витребування цих доказів не можна оцінити, як законну та обґрунтовану.

У зв`язку з допущеними судом першої інстанції порушеннями норм процесуального права, яке виявилося в необґрунтованій відмові у задоволенні клопотання позивачки про витребування доказів, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України, приймає нові докази про стан рахунків відповідача, які відкриті у банківських установах: АТ КБ «ПриватБанк» (с. 168 191), АТ «Універсал Банк», (с. 143 156, 165).

Згідно з інформацією, яку надало суду АТ КБ «ПриватБанк» Жабський ОСОБА_6 . має 5 вкладів у цьому банку на загальну суму 6120 грн і 200 доларів США. Крім того, на валютному рахунку відповідача за період з січня 2018 року по червень 2019 року відбувався рух коштів на суму 1439,58 доларів США, а залишок на кінець вказаного періоду становив 700 доларів США.

На інших рахунках відповідача в цьому банку за аналогічний період також відбувався рух коштів, в тому числі доходні операції на такі суми: 308 230,28 грн, 1462,25 доларів США, 215 евро, 567 грн, 350 доларів США, 48270 рублів, 298,90 доларів США, 75051,27 грн. При цьому доходи сформовані як за рахунок переміщення коштів між своїми рахунками, поповнення рахунків самим власником (власні кошти) та надходження коштів від третіх осіб (доходи). Щодо останніх, то відповідач не довів, що вони відносяться до доходів з яких аліменти не утримуються (п. 12 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків інших осіб, який затверджено постановою КМ України від 26 лютого 1993 року № 146).

Згідно інформації АТ «Універсал Банк» відповідач має у цій фінансові установі два рахунки, зокрема кредитний за яким рахується заборгованість в сумі 33623,26 грн.

Ці докази вказують на те, що відповідач має власні кошти та отримує доходи з яких може сплачувати аліменти на утримання дітей. Вказані докази також спростовують висновок суду першої інстанції, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на дітей лише в мінімальному розмірі, який передбачений законом.

З урахуванням того, що відповідач фізично здоровий, працездатний, інших утриманців не має, має власні кошти та нерегулярні доходи, колегія суддів апеляційного суду робить висновок, що відсутність у нього постійного місця роботи (ця обставина сторонами визнається) не може вказувати на його фінансову неспроможність приймати участь в утриманні дітей у більшому розмірі, ніж мінімальний визначений законом.

Доводи відповідача про наявність у нього лише боргів перед банківськими установами спростовуються доказами у справі.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на кожного з його малолітніх дітей у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права позбавило його можливості повно і правильно встановити обставини, які мають значення для справи, що потягло неправильне визначення розміру аліментів на утримання дітей.

У зв`язку з цим рішення суду першої інстанції підлягає заміні в цій частині із збільшенням розміру аліментів до 1626 грн на кожного з дітей, що становить розмір прожиткового мінімуму для дітей до 6-ти років, який був чинним на час ухваленням оскаржуваного рішення.

При цьому суд відхиляє доводи позивачки про стягнення аліментів у більшому розмірі так, як вона не навела достатніх аргументів підкріплених доказами. Надані нею розрахунки підтверджені доказами лише частково, врешті вони ґрунтуються на припущеннях, які не можуть бути взяті судом до уваги.

Про додаткові витрати на дітей

Згідно з положеннями ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

На підставі наданих позивачкою доказів суд першої інстанції встановив, що малолітній син сторін у справі Ярослав хворів у період з 11 червня по 02 липня 2018 року і позивачка витратила на його лікування кошти в сумі 794,51 грн.

Правильно встановивши ці обставини, суд безпомилково застосував положення статей 141, 180, 185 СК України та обґрунтовано присудив компенсацію половини цих витрат цих витрат.

Позивачка не навела вагомих аргументів на користь свого твердження про необхідність покладення на відповідача в повному обсязі додаткових витрат на сина.

Суд правильно відхилив вимоги позивачки про компенсації вартості придбаного нею дивану, обґрунтовано зазначивши, що вона не довела, що ці витрати відносяться таких, які зумовлені особливими обставинами.

Щодо вимоги позивачки про зобов`язання відповідача на майбутнє брати участь у додаткових витратах на дітей, то така вимога є неконкретною так, як не містить вказівки на її прогнозований розмір та періодичність.

Доводи апеляційної скарги в цій частині є аналогічними доводам позовної заяви і не спростовують правильність законність і обгрунтованість рішення суду в цій частині.

Про аліменти на утримання другого з подружжя

Згідно з частинами 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Суд першої інстанції частково задовольнив вимогу позивачки в цій частині.

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду в цій частині і ухвалити нове, яким стягнути з відповідача аліменти у більшому розмірі. Однак, мотивувальна частина апеляційної скарги не містить конкретних аргументів, які б спростовували законності чи обґрунтованості рішення в цій частині.

Суд апеляційної інстанції не вбачає підставі вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального права при вирішенні цієї частини позову.

У зв`язку з цим передбачені законом підстави для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині відсутні.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Вимоги апеляційної скарги є обґрунтованими лише в частині вирішення судом позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей.

Решта вимог ґрунтується на необґрунтованій незгоді позивачки з висновками суду.

Отже, вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 квітня 2019 року в частині вирішення вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей змінити.

Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 1626 (одна тисяча шістсот двадцять шість) грн щомісяця, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 30 серпня 2018 року і до повноліття сина, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі 1626 (одна тисяча шістсот двадцять шість) грн щомісяця, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 30 серпня 2018 року і до повноліття доньки, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В частині вирішення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дітей та аліментів на дружину рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Повне судове рішення складено 28 грудня 2019 року.

Головуючий О.Л. Карпенко

Судді С.М. Єгорова

С.І. Мурашко