Справа № 473/4414/18
УХВАЛА

"15" лютого 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання Багрін І.А.,

за участю: заявника ОСОБА_1,

представника заявника адвоката ОСОБА_2,

державного виконавця Березовського Д.В.,

представника заінтересованої особи адвоката ОСОБА_3,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_4 про закінчення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_4 про закінчення виконавчого провадження від 17.01.2019 року (виконавче провадження № 57766886).

В обґрунтування скарги заявник зазначав, що вищевказаною постановою було закінчено виконавче провадження, яке було відкрито на підставі ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.11.2018 року щодо покладення обовязку на ОСОБА_5 розблокувати двері (зняти металевий ланцюг) до нежитлового приміщення по вул. Одеській, 27/1 у м. Вознесенську Миколаївської області, що перебуває в користуванні ОСОБА_6 на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 01.07.2012 року, в звязку з фактичним виконанням ухвали суду.

Вказану постанову заявник вважає неправомірною, оскільки фактично ухвала суду державним виконавцем виконана не була: двері й на час звернення з даною скаргою залишаються заблокованими.

Посилаючись на зазначені обставини, заявник просив скаргу задовольнити, скасувавши спірну постанову та поклавши обовязок на державного виконавця виконати ухвалу суду.

В судовому засіданні заявник, його представник скаргу підтримали. При цьому заявник вказував на невиконання ухвали суду, зокрема з огляду на те, що він позбавлений можливості безперешкодного доступу до спірного приміщення через центральний вхід, що створює йому перешкоди в здійсненні підприємницької діяльності, отже свідчить про те, що двері не було розблоковано.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні скаргу не визнала. Зазначала, що ухвала суду від 21.11.2018 року повністю виконана, а саме боржником ОСОБА_5 вчинені дії в обсязі, визначеному в ухвалі суду про забезпечення позову. Водночас незгода заявника з постановою про закінчення виконавчого провадження фактично є прагненням останнього без відповідного рішення суду покласти обовязок на ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні спірним нежитловим приміщенням.

Державний виконавець Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Березовський Д.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги. При цьому пояснив, що виконання ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.11.2018 року було здійснено, виходячи з її змісту та в порядку ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору купівлі продажу Ѕ частки нежитлового приміщення, розташованого по вул. Одеській, 27/1 в м. Вознесенську Миколаївської області, переведення прав та обовязків покупця.

Ухвалою суду від 21.11.2018 року з метою забезпечення вищевказаного позову, на відповідача ОСОБА_5 був покладений обовязок розблокувати двері (зняти металевий ланцюг) до нежитлового приміщення по вул. Одеській, 27/1 у м. Вознесенську Миколаївської області, що перебуває в користуванні ОСОБА_6 на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 01.07.2012 року.

17.01.2019 року державним виконавцем був складений акт, з якого вбачається, що боржником вчинені дії в обсязі, визначеному ухвалою суду, а саме розблоковано всі наявні двері (згідно технічного паспорта троє) в нежитловому приміщенні, розташованому по вул. Одеській, 27/1 в м. Вознесенську Миколаївської області (зняті металеві ланцюги).

В цей же день державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення суду).

Так, примусове виконання судових рішень здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» (далі Закон) та «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5 (далі - Інструкція).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону, п. 2 розділу І Інструкції примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону, п. 1 розділу ІІ Інструкції виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Загальний порядок виконання рішень немайнового характеру передбачений розділом VIII Закону.

Зокрема, виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному ст.63 Закону (п.1 розділу IX Інструкції).

За правилами вказаної статті на державного виконавця покладається обовязок перевірити виконання рішення суду боржником, зобовязаного до особистого вчинення певних дій, у строки та порядку, визначеному ст. 63 Закону.

Як зазначалося вище, виконанню підлягало рішення суду зобовязального характеру, тобто зобовязання боржника вчинити певні дії. Так, на боржника був покладений обовязок розблокувати двері, а саме зняти металевий ланцюг, що слідує з змісту ухвали суду від 21.11.2018 року, якою було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Водночас останнім не було заявлено та ухвалою суду не передбачено обовязку боржника в інший спосіб усунути перешкоди в користуванні спірним нежитловим приміщенням. Також не було визначено, яку з наявних у нежитловому приміщенні по вул. Одеській, 27/1 у м. Вознесенську Миколаївської області дверей необхідно розблокувати у спосіб, вказаний в ухвалі суду від 21.11.2018 року.

Таким чином, за встановлених обставин, суд приходить до висновку, що державним виконавцям проведено виконання ухвали суду, відповідно до ст. 63 Закону, в звязку з чим підстави для визнання постанови про закінчення виконавчого провадження протиправною та її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.260, 261, 447-451, ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_4 про закінчення виконавчого провадження відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повне судове рішення складено 18.02.2019 року.

Суддя Л.В.Лузан