Провадження № 2/369/81/19
31.01.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Дубас Т.В.
при секретарі - Ріпка Л.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтував тим, що йому було подаровано і належить на праві особистої власності житловий будинок № 17, Білгородський тупик в м. Боярка, Києво-Святошинського району Київської області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
У вище згаданому житловому будинку проживають: позивач - ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_3 її донька від першого шлюбу та їхній спільний син ОСОБА_4.
Син позивача від першого шлюбу ОСОБА_2 після розлучення з його матірю переїхав до нового місця проживання і з 2010 року не проживає в даному будинку, що підтверджується актами депутатів за 2011 рік, 2016 рік, 2017 рік та 2018 рік.
ОСОБА_2 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, житлом забезпечений, має постійне місце проживання.
Позивач з ОСОБА_2 не може досягти домовленості в питанні володіння та користування будинком. ОСОБА_2 не дає можливості позивачу зареєструвати в будинку його дружину та її доньку, незважаючи на те, що вони в ньому проживають. Не приймає ніякої участі в обслуговуванні та утриманні будинку. Позивач з сімєю не має можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Всіляко перешкоджає позивачу, як власнику, користуватись та розпоряджатись своїм майном, хоча в будинку не проживає.
Позивач багато разів звертався до відповідача з проханням про добровільне зняття з реєстрації з його будинку і вимушений звертатись до суду, оскільки не має можливості скористатись своїм правом розпоряджатись своєю власністю.
Тому позивач просив визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку № 17, Білогородський тупик м. Боярка, Києво-Святошинського району Київської області.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.09.2018 року прийнято позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче провадження.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.12.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.
Позивач направив до суду письмову заяву, згідно якої просив розгляд справи провести у його відсутності, вимоги позову підтримав, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причин неявки суду не повідомлено.
За письмовою згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
При розгляді справи судом встановлено, що житловий будинок № 17, Білогородський тупик в м. Боярка, Києво-Святошинського району Київської області був подарований і належить на праві особистої власності ОСОБА_1, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
У вище згаданому житловому будинку проживають: позивач - ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_3 її донька від першого шлюбу та їхній спільний син ОСОБА_4.
Згідно актів депутата у даному будинку зареєстровані три особи: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Син позивача від першого шлюбу ОСОБА_2 після розлучення з його матірю переїхав до нового місця проживання і з 2010 року не проживає в даному будинку, що підтверджується актами депутатів за 2011 рік, 2016 рік, 2017 рік та 2018 рік.
Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла.
Згідно ч.4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом.
Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Так, згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, добровільно залишивши жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживав більше року, що відповідно до вимог ст. 405 ЦК України дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням: будинком № 17, Білогородський тупик в м. Боярка, Києво-Святошинського району Київської області.
Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.
Відповідно до ст.ст. 203, 235, 321, 328, 391, 405, 717 ЦК України, ст.ст. 60, 69, 70, 71, 72 СК України, та керуючись статтями 4, 5, 12, 76-82, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку № 17, Білогородський тупик м. Боярка, Києво-Святошинського району Київської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: Дубас Т.В.