Провадження № 2/761/5515/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 листопада 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Смігунову В.В., Савенко О.І.,

за участі представника позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

14 травня 2019 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах з врахуванням заяви від 10.06.2019 року позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 2866,50 грн.

Вимоги обґрунтовані тим, що 25.05.2016 року відбулось залиття квартири, яка належить на праві власності позивачу з вищерозташованої квартири, яка належить на праві власності відповідачу. Після обстеження квартири було складено відповідний акт та визначено, що причиною залиття квартири є неякісне примикання між ванною та стіною у ванній кімнаті.

03.10.2016 року були проведені відновлювальні ремонти після залиття квартири та придбані відповідні матеріали на що позивачем витрачено 2 866,50 грн. А тому для захисту порушеного права позивач звернулася до суду з цим позовом.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач представника в судове засідання не направила та сама не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила. До суду відзив на позовні вимоги не надійшов.

Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України та ту обставину, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалив про заочний розгляд справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтям 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього кодексу, тобто тягар доказування покладається на сторін цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши представника позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1192 ЦК України, з врахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди" роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Як встановлено в судовому засіданні, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу від 11.07.2012 року.

Квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 25.07.2013 року.

Частина 4 статті 319 ЦК України визначає, що власність зобов`язує.

Згідно ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.05.2016 року відбулось залиття квартири позивача.

Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року N 76, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року за N 927/11207 передбачено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Як вбачається, в акті повинно бути зазначено причину залиття квартири.

27.05.2016 року членами комісії ПП «НТП «Український центр нерухомого майна» в присутності мешканців квартир № 12 та 16 (позивача та відповідача) було складено акт в якому зазначено, що залиття квартири АДРЕСА_1 відбулось 25.05.2016 року та у зв`язку з чим було обстежено квартиру АДРЕСА_2 внаслідок чого було встановлено, що залиття квартири відбулось в зв`язку з неякісним примиканням між ванною та стіною у ванній кімнаті квартири АДРЕСА_2 .

Згідно з актом, внаслідок залиття квартири пошкоджено:

ванна: площа 2,3 кв.м. - на підвісній стелі із гіпсокартону по водоемульсійному фарбуванню мокрі сліди залиття площею 1,6 кв.м.;

кухня: площею 5,0 кв.м. - на підвісній стелі із гіпсокартону по водоемульсійному фарбуванню мокрі сліди залиття площею 0,2 кв.м.;

коридор: площею 6,5 кв.м. - в ніші на підвісній стелі із гіпсокартону по водоемульсійному фарбуванню мокрі сліди залиття площею 0,6 кв.м.

Акт підписаний всіма членами комісії та власниками квартир.

Також в акті зазначено, що власник квартири АДРЕСА_2 зобов`язалась самостійно усунути усі причини залиття.

Таким чином, досліджені докази свідчать про те, що залиття квартири позивачки сталося з вини власника квартири АДРЕСА_2 (відповідача).

Сторона відповідача в судове засідання не з`явилась, доказів на спростування зазначених причин залиття суду не надала.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що залиття квартири позивачки, сталося з вини відповідача, а тому вона, відповідно до ст.1166 ЦК України, зобов`язана відшкодувати позивачці заподіяні цим збитки, а саме: 2 000,00 грн. (за ремонтні роботи) та 866,50 грн. (за придбані матеріали), а всього 2 866,50 грн.

Згідно із положеннями статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 77-83, 89, 95, 259, 263, 265, 280-283 ЦПК України, суд-

вирішив:

Позов ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП не відомий, адреса: АДРЕСА_2 ) про відшкодування шкоди - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти в розмірі 2 866 (дві тисячі вісімсот шістдесят шість) гривень 50 копійок та судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 18 листопада 2019 року

Суддя: Н.Г.Притула