Справа № 183/4036/19
№ 2-о/183/163/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Пащенко А.С.,

розглянувши у судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

встановив:

27 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності померлій ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчене 28.12.1999 року Новомосковською районною державною нотаріальною конторою за р.№ 1-1499, на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,250 га, ведення особистого підсобного господарства 0,0573 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно ОСОБА_1 . З метою оформлення своїх спадкових прав, остання звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори, однак 14.02.2018 року отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що у свідоцтві про право на спадщину за законом, посвідченого 28.12.1999 року Новомосковською районною державною нотаріальною конторою за р.№ 1-1499, яке є правовстановлюючим документом на спадковий будинок, допущена помилка у прізвищі спадкодавця, а саме замість ОСОБА_2 у свідоцтві вказано ОСОБА_2 . В подальшому дане свідоцтво зареєстроване в БТІ за ОСОБА_2 .

При цьому, в державному акті на право приватної власності на землю, що виданий на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , прізвище зазначено правильно і власником земельної ділянки є ОСОБА_2 .

На думку заявника, помилку у вищевказаному свідоцтві було допущено через неуважність нотаріуса та реєстратора БТІ. Зазначені обставини позбавляють заявника можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, внести зміни до свідоцтва компетентна особа не має можливості, тому посилаючись на вимоги п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, заявник звернулася до суду з зазначеною заявою.

27 червня 2019 року відкрито провадження у справі.

В судове засідання представник заявника не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву про встановлення факту підтримала.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак його неявка не перешкоджає розгляду справи.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суду подано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , у відповідності до якого остання померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.6).

Згідно повідомлення стосовно видачі спадщини № 246/02-14 від 14.02.2018 року державним нотаріусом відмовлено заявникові у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , оскільки в представлених спадкоємцем документах наявні розбіжності у прізвищі спадкодавця і власника (а.с.9).

Так, в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право на спадщину за законом серії АВЕ №748535, посвідченого 28 грудня 1999 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Шаульською Є.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1499 (а.с.7), у відповідності до якого ОСОБА_2 являється спадкоємцем спадкового майна після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкове майно, на яке видане вказане свідоцтво складається із житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходиться: АДРЕСА_1 . Зазначений в цьому свідоцтві житловий будинок зареєстрований в Новомосковському БТІ на праві приватної власності за ОСОБА_2 та записаний в реєстрову книгу 8 за реєстровим № 1894 від 28.12.1999 року.

Поряд з цим, згідно копії державного акту на право приватної власності на землю, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , прізвище власника земельної ділянки зазначено вірно ОСОБА_2 (а.с.9).

Таким чином, аналіз поданих документів, свідчить про наявність розбіжностей в написанні «прізвища» особи, щодо якої видане свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме замість вірного прізвища « ОСОБА_2 » було записано « ОСОБА_2 », а зареєстровано в БТІ за « ОСОБА_2 ». Означені розбіжності перешкоджають заявнику у реалізації її прав, у тому числі на спадкування, і не можуть бути усунені іншим чином, ніж шляхом встановлення факту належності вказаного свідоцтва спадкодавцю. При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які посилається заявник.

Однак, вирішуючи вимоги заявника, суд вважає за необхідне застосувати положення ч. 2 ст. 315 ЦПК України, якою визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована, та має бути задоволена, суд вважає за необхідне встановити юридичний факт, а саме, що свідоцтво про право на спадщину за законом серії АВЕ №748535 від 28.12.1999 року належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 5,12, 77-82, 258, 259, 264-265, 268, 315 ЦПК України, суд , -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що свідоцтво про право на спадщину за законом серії АВЕ №748535, посвідчене 28 грудня 1999 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Шаульською Є.В., за реєстровим № 1-1499, зареєстроване 28.12.1999 року в Новомосковському БТІ, реєстрова книга 8 за реєстровим № 1894 в дійсності належить ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суду в тридцятиденний термін після його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Сорока