У Х В А Л А

26 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 759/17145/16-ц

провадження № 61-23004 ск 19

Верховний Суд у складі колегії судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на постанову Київського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року в справі за Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором спадкодавця у розмірі 16 582, 96 грн,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором спадкодавця у розмірі 16 582, 96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 вересня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір № б/н, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 17 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла. Станом на дату смерті заборгованість позичальника за кредитним договором становила 16 582 грн 96 коп.

26 січня 2016 року банк направив претензію кредитора до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори. 08 лютого 2016 року позивачем отримано відповідь, в якій зазначено, що спадкоємцем померлої ОСОБА_2 є ОСОБА_1 Банк направив ОСОБА_1 лист-претензію, однак заборгованість останнім погашена не була.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 23 вересня 2011 року, що був укладений між акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , в розмірі 16 582 грн 96 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 1 378 грн 00 коп.

Суд першої інстанції виходив з того, що до ОСОБА_1 як спадкоємця перейшла вся сукупність прав та обов`язків після смерті ОСОБА_2 , в тому числі і обов`язок по погашенню заборгованості за кредитним договором № б/н від 23 вересня 2011 року в межах вартості майна одержаного в спадщину на час розгляду справи, яка станом на 22 березня 2014 року становить 17042,69 грн. - заборгованість за кредитом.

Районний суд зазначив, що оскільки позивачем заявлено, меншу суму до стягнення з відповідача ніж нарахована судом, враховуючи диспозицію ст. 11 ЦПК України, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та відповідно стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 16582,96 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу , в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення.

У задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором спадкодавця відмовлено.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 067 грн 00 коп.

Апеляційний суд не погодився з висновкам суду першої інстанції та виходив з того, що на підтвердження позовних вимог банком надано лише анкету-заяву № б/н від 23 вересня 2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг.

При цьому банком не надано доказів того, що ОСОБА_2 видавалась картка, як і не надано відомостей, що підтверджують тип та строк її дії, що є істотними умовами договору. Також не надано доказів зарахування кредитних коштів на картку, та виписки по рахунку, що є підставою вважати вимоги банку необґрунтованими.

19 грудня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року, в якій просило скасувати це судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстнації .

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, справи які (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження), є справи, які фактично можна поділити на справи: у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; та справи незначної складності, які визначені судом малозначними, у тому числі малозначні в силу закону з ціною позову, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 16 582, 96 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (100 х 1921 грн =191 200 грн.).

Таким чином ця справа є малозначною.

Доводи касаційної скарги також не свідчать про наявність виключень передбачених статтею 394 ЦПК України необхідних для оскарження судових рішень у малозначних справах.

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на постанову Київського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко