Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/711/19

номер провадження 2/695/734/19

27 грудня 2019 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л. В.

за участю: секретаря Оніщенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття з реєстраційного обліку та позбавлення права користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Золотоніського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про зняття з реєстраційного обліку та позбавлення права користування жилим приміщенням.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У даному будинку зареєстрована позивач, а також відповідач по справі, який є її колишнім співмешканцем. ОСОБА_2 у будинку, який належить позивачу не проживає із січня 2018 року, а 01 серпня 2018 року він забрав і свої речі та виїхав у невідомому напрямку. Той факт, що відповідач зареєстрований у її будинку, хоча ним не користується створює позивачу незручності та заважає повноцінно користуватися вказаним будинком. Відповідач за своїм місцем реєстрації не знімається, чим порушує право позивача володіти, користуватися, розпоряджатися своїм нерухомим майном, а тому остання звернулася до суду з позовною заявою про зняття з реєстраційного обліку та позбавлення ОСОБА_2 права користування жилим приміщенням.

Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 06.08.2019 року.

Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, чи клопотанням про розгляд справи за участю сторін до суду не направила. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачу по справі, ОСОБА_1 належить будинок АДРЕСА_1 , що стверджується Договором дарування будинку від 29.10.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Золотоніської районної державної нотаріальної контори Гавриленко Н.П. за реєстровим № 4739 та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.11.2004 року № 5406937, які досліджені судом в судовому засіданні та сумнівів у собі не викликають.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Судом встановлено, що місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано в будинку АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою Шабельниківської сільської ради Золотоніського району № 96 від 01.02.2019 року та повідомленням Шабельниківської сільської ради Золотоніського району № 274 від 02.07.2019 року.

Згідно із ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до довідки Шабельниківської сільської ради Золотоніського району № 96 від 01.02.2019 року та повідомлення Шабельниківської сільської ради Золотоніського району № 274 від 02.07.2019 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проте з 01.08.2018 року не проживає.

Таким чином суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність достатніх підстав вважати обставини, на яких наполягає позивач, доведеними.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Нормами статей ст., ст. 9, 156 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно із ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не є членом сім`ї позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином судом встановлено, що відповідач, не будучи членом сім`ї позивача фактично не проживає за місцем своєї реєстрації, чим обмежує право позивача на власність та вільне розпорядження нею, а тому суд вважає що позов в частині визнання особи такою, яка втратила право на користування жилим приміщенням необхідно задовольнити.

Разом з тим, суд звертає увагу, що в постанові від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс 11, Верховний суд України виклав правову позицію, якою чітко встановлено, який порядок повинен бути застосований до правовідносин щодо вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку особи, яка не є членом сім`ї власника або ж наймача. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Згідно із ст. 7 Закону України „Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Враховуючи, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням задоволені, то відповідно до ч. 1 ст. 7 вказаного Закону це і є підставою для зняття уповноваженим органом з реєстрації місця проживання відповідача, тому позовні вимоги щодо зняття з реєстрації місця проживання заявлені передчасно, позивач фактично просить вирішити питання, що відносяться до компетенції органів державної влади - виконавчого органу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної ради.

Суд також приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судових витрат.

На підставі зазначеного та керуючись ст., ст. 10, 141, 264, 265, 274, ЦПК України,

ст., ст. 391, 405 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття з реєстраційного обліку та позбавлення права користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 784 (сімсот вісімдесят чотири) гривні 40 коп. в порядку відшкодування сплаченого при подачі позову судового збору.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя : Середа Л.В.