Ухвала

19 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 753/17582/19

провадження № 61-22159ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 09 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», приватного акціонерного товариства «БТА Банк», ОСОБА_2 , державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», за участю третіх осіб: державного реєстратора державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Мосійчук Оксани Василівни, Органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання недійсним договору іпотеки та скасування державної реєстрації права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи»), приватного акціонерного товариства «БТА Банк» (далі - ПАТ «БТА Банк»), ОСОБА_2 , державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (далі - ДП «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою») про визнання недійсним договору іпотеки та скасування державної реєстрації права власності на квартиру.

Крім того, ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову та просила забезпечити позов шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ТОВ «Кредитні ініціативи».

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 09 вересня 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Заборонено вчинення реєстраційних дій щодо квартири АДРЕСА_1 , яка належить ТОВ «Кредитні ініціативи» на праві власності.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі, яка надійшла до Верховного Суду у грудні 2019 року, ТОВ «Кредитні ініціативи» просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 09 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

На підставі вимог частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

З огляду на частини першу та другу статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно пунктів 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України, позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову та забороняючи вчинення реєстраційних дій щодо квартири АДРЕСА_1 , яка належить ТОВ «Кредитні ініціативи» на праві власності, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив з того, що невжиття такого заходу забезпечення позову може у подальшому ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Предметом спору у даній справі є: договір іпотеки від 12 жовтня 2006 року, укладений між відкритим акціонерним товариством «Український кредитно-торговий банк» та ОСОБА_2 ; рішення державного реєстратора ДП «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Мосійчук О. В. від 22 січня 2019 року та запис № 29947623 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

Таким чином, позивач звернулася до суду з позовом немайнового характеру.

Враховуючи, що позивач просила скасувати рішення та запис державного реєстратора про реєстрацію права власності ТОВ «Кредитні ініціативи» на спірну квартиру, вжиті судом заходи забезпечення позову у вигляді встановлення заборони вчинення реєстраційних дій щодо цієї квартири є співмірними позовним вимогам.

Доводи касаційної скарги про невідповідність заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову пункту 6 частини першої статті 151 ЦПК України є неприйнятними та не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.

Доводи касаційної скарги про те, що судом першої інстанції вжито заходів забезпечення позову без будь-яких належних доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, які повинні бути надані позивачем на підтвердження своїх вимог, є безпідставними, оскільки в поданій заяві позивач довела, що між сторонами існує спір та невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Зі змісту касаційної скарги, судових рішень, що оскаржуються, та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою, наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для скасування судових рішень, що оскаржуються, у касаційній скарзі не зазначені.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», приватного акціонерного товариства «БТА Банк», ОСОБА_2 , державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», за участю третіх осіб: державного реєстратора державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Мосійчук Оксани Василівни, Органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання недійсним договору іпотеки та скасування державної реєстрації права власності на квартиру, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 09 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. М. Сімоненко