ПОСТАНОВА

Іменем України

20 грудня 2019 року м. Кропивницький

справа № 390/109/19

провадження № 22-ц/4809/1681/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Кіселика С. А.,

секретар судового засідання Кравченко Я. С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Луньова Анна Геннадіївна,

відповідач - Созонівська сільська рада Кіровоградського району Кіровоградської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 10 вересня 2019 року у складі головуючого судді - Пасічника Д. І.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

22.01.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області про визнання недійсним та скасування рішення Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 26.10.2018 року за № 297-14/18 «Про припинення права користування земельною ділянкою» надане ОСОБА_1 рішенням № 118-09/11 від 06.09.2011 року «Про надання права користування земельною ділянкою».

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням Созонівської сільської ради Кіровоградського району, Кіровоградської області від 06.09.2011 № 118 - 10/ 11 «Про надання права користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_1 » надано право користування земельною ділянкою ОСОБА_1 для ведення городництва розміром 0,14 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 .

20.09.2016 року на її адресу надійшло звернення Кіровоградської обласної ради № КО - 92/04-40 в якому зазначено, що із матеріалів наданих заявниками, та інформацією Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області, наданої обласній раді, вбачаються порушення Созонівською сільською радою положень Закону України «Про планування і забудову територій». В зв`язку з чим Обласна рада звернулась до Созонівського сільського голови Пузакова Д. В. із проханням приведення рішень сільської ради у відповідність з чинним законодавством України.

Рішенням Созонівської сільської ради від 21 жовтня 2016 року № 132-10/ 16 про скасування рішення № 118-10/11 «Про надання права користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_1 . Рішенням цієї ж сесії № 133 - 10/16 від 21.10.2016 року, надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою під садівництво на цю ж саму земельну ділянку.

Рішенням Кіровоградський районний суд від 09.03.2017 року визнав незаконним та скасовано рішення Созонівської сільської раді Кіровоградського району Кіровоградської області № 132-10/16 від 21.10.2016 року «Про скасування рішення сільської ради» № 118 -10/ 11 вц 06.09.2011 року.

Через два роки Созонівська сільська рада всупереч рішенню суду припиняє право позивача на користування земельною ділянкою шляхом ухвалення незаконного рішення від 26 жовтня 2018 року № 297 - 14 / 18 про припинення права користування», яким припинено право користування земельною ділянкою для ведення городництва ОСОБА_1 рішенням № 118 - 10/ 11 від 06.09.2011 року і зобов`язано останню протягом тридцяти днів після отримання цього рішення звільнити земельну ділянку.

Вважає, що акт органу місцевого самоврядування - рішення Созонівської сільської ради Кіровоградського району від 26 жовтня 2018 року № 297 - 14/18 «Про припинення права користування земельною ділянко» є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки чергова сесія сільської ради не має права скасовувати рішення попередніх сесій.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 10 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні позову з підстав його недоведеності та необґрунтованості.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що Созонівська сільська рада сама розпоряджається своїми землями, її рішення не суперечить вимогам чинного законодавства, а ОСОБА_1 не являється суб`єктом права власності (користування) на спірну земельну ділянку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Позивач подала апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування вказаного судового рішення і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Зазначила, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Так, згідно рішення Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 06.09.2011 № 118-10/11 вона отримала не дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як зазначив у своєму рішенні суд першої інстанції, а саме право користування земельною ділянкою.

Суд першої інстанції поставив під сумнів законність рішення № 118-10Л1 від 06.09.2011 про надання права користування, проте питання законності даного рішення не було предметом судового розгляду, і його правомірність судом не досліджувалась.

Дане рішення на сьогоднішній день не скасоване, не визнане недійсним у судовому порядку, тому воно є правомірним та підлягає виконанню.

Оскарженим рішенням сільська рада перевищила свої повноваження, самовільно та безпідставно припинила право позивача на користування земельною ділянкою без будь-якого обґрунтування, чим порушила її цивільне право.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому ставиться питання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Зазначено, що рішення суду є законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги - безпідставні.

Представник позивача адвокат Луньова А. Г. подала клопотання про розгляд спави за її та позивача відсутності (а.с.199).

Представник відповідача Шаповалов Д. В. в судове засідання 20.12.2019 р. не з`явився, про причину не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Рішенням Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 118-10/11 від 06.09.2011 року ОСОБА_1 надано право користуватися земельною ділянкою для ведення городництва розміром 0,14 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_1 використовувати земельну ділянку за прямим цільовим призначенням, постійно утримувати прилеглу територію у відмінному санітарно-екологічному стані (згідно доданої схеми).

Зазначено, що у разі невиконання даного пункту, це рішення сільської ради припиняє свою дію. (а.с. 62, 193).

Тобто, на підставі вказаного ненормативного акту Созонівської сільської ради виникли спірні правовідносини, пов'язані з реалізацією ОСОБА_1 прав та охоронюваних законом інтересів щодо наданої їй у користування земельної ділянки.

В подальшому, рішенням Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 132-10/16 від 21.10.2016 року скасовано рішення Созонівської сільської ради № 118-10/11 від 06.09.2011 року «Про надання права користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_1 » (а.с.64).

Крім того, рішенням Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № -11/16 від 23.12.2016 року відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва розміром 0,14 га, та для ведення городництва - 0,085 га (а.с.75).

Також, рішенням Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 311-15/18 від 18.12.2018 року з посиланням на рішення сільської ради № 133-10/16 від 21.10.2016 р. відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проектної документації для передачі у власність земельної ділянки для ведення садівництва, орієнтованим розміром 0,14 га (а.с.76).

Постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 09.03.2019 року визнано незаконним та скасовано рішення Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 132-10/16 від 21.10.2016 року «Про скасування рішення сільської ради № 118-10/11 від 06.09.2011» (а.с. 66, 186, 194).

Рішенням від 26 жовтня 2018 року за № 297 - 14/18 Созонівська сільська рада припинила право користування земельною ділянкою для ведення городництва ОСОБА_1 , яке було надане рішенням № 118 - 10/11 від 06.09.2011 року, зобов`язавши останню протягом тридцяти днів після отримання цього рішення звільнити земельну ділянку у стані не гіршому, ніж на момент отримання (а.с. 69, 192).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що відповідно до статті 118 Земельного кодексу України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів: звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування; розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України; затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 Земельного кодексу України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17, 27 березня 2018 у справі №463/3375/15-а.

Суд виходив з того, що ОСОБА_1 є користувачем земельної ділянки для ведення городництва розміром 0,14 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 .

Рішенням Созонівської сільської ради Кіровоградського району і області від 21.10.2016 року за № 132-10/16 скасовано рішення Созонівської сільської ради № 118-10/11 від 06.09.2011 року "Про надання права користування земельною ділянкою ОСОБА_1 » та відповідно до витягу з рішення десятої сесії Созонівської сільської ради Кіровоградського району і області від 21.10.2016 року за № 133-10/16 надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва розміром 0.12 га, у тому числі по угіддях: 0,12 га - рілля із земель комунальної власності по АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність порушених, оспорюваних чи невизнаних прав ОСОБА_1 .

Також суд зазначив, що спірна земельна ділянка в установленому законом порядку в користування позивачці не надавалась.

Належних доказів, що з вересня 2011 року вона зверталась до Созонівської сільської ради з проханням оформити права на користування спірною земельною ділянкою, та оскаржувала рішення сільської ради щодо не розгляду її заяв, не надано.

Твердження сторони позивача про те, що Созонівська сільська рада не розглядала та ігнорувала її заяви про надання дозволу на приватизацією спірної земельної ділянки також не підтверджено жодними доказами.

Позивачем не надано суду відповідних правовстановлюючих документів та доказів того, що їй належить спірна земельні ділянки на праві власності чи на праві користування, земельна ділянка в натурі не виділялась, акт встановлення та узгодження зовнішніх меж в натурі позивачу не видавалися, рішення про передачу безоплатно у приватну власність спірної земельної ділянки, відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" не приймалось.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції вважав, що оскаржене рішення сільської ради прийняте відповідно до норм діючого законодавства та не підлягає скасуванню.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, як зазначено у частинах першій, другій статті 55 Конституції України.

Саме суд здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості звернутися з відповідною заявою до компетентного суду.

У частинах першій та четвертій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з інших дій, які за аналогією, породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Органи місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування» наділені повноваженнями у різних галузях, зокрема, у сфері регулювання земельних відносин.

Пункт 34 частини першої статті 26 зазначеного Закону встановлює, що до питань місцевого значення належить регулювання сільськими, селищними, міськими радами земельних відносин.

Також відповідно до пунктів «а», «г» статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад належать розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності.

Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За змістом статті 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

З аналізу зазначених норм у сукупності можна зробити висновок, що прийняття відповідним органом виконавчої влади або органу місцевого самоврядування ненормативного акта породжує виникнення правовідносин, що пов'язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів у сфері земельних правовідносин. Тобто рішення органу є підставою виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків фізичних та юридичних осіб.

Встановлено, що рішенням Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 118-10/11 від 06.09.2011 року ОСОБА_1 надано право користування земельною ділянкою для ведення городництва розміром 0,14 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , із зобов`язанням останньої звільтнити вказану земельну ділянку (а.с. 193).

Відповідно до статей 152, 155 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають у результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку. Землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

У Рішенні від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Водночас із зазначеного Рішення Конституційного Суду України випливає, що такі рішення органу місцевого самоврядування можуть бути оскаржені в інший спосіб.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до частини другої статті 55, статті 124 Конституції України.

У такому разі вимога про визнання рішення незаконним може розглядатись як спосіб захисту порушеного цивільного права згідно зі статтею 16 ЦК України, якщо фактично метою пред`явлення позовної вимоги є оспорювання прав особи, що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Статтею 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до частини першої статті 393 цього Кодексу правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Судом першої інстанції не враховано, що порядок припинення прав на землю регулюється главою 22 ЗК України.

Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених ст. 140-149 ЗК України.

Пленум Верховного Суду України в п. 8 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ (у редакції постанови Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року №2) розяснив, що вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК ( 2768-14 ). У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними. У разі пред`явлення до органу виконавчої влади або місцевого самоврядування позову про незаконність припинення права землекористування через відсутність судового рішення про вилучення земельної ділянки відповідач вправі пред`явити зустрічний позов про таке вилучення, а суд має розглянути його разом із первинним позовом.

При вирішенні в судовому порядку питання про недійсність документів, виданих на підставі переглянутого рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про скасування свого рішення, за яким земельна ділянка була неправомірно одержана у власність чи користування, слід враховувати Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), відповідно до п. 5 мотивувальної частини якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Згідно позиції Конституційного ;Суду України, викладеної у рішенні від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції України або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. (п.5 рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009).

Тобто, вирішуючи спори про припинення права власності на землю і права користування земельною ділянкою, суди повинні враховувати, що рада має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених главою 22 ЗК України.

У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю і права землекористування провадиться за позовом відповідної ради в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення ради незаконним.

Приймаючи 26 жовтня 2018 року рішення за № 297 - 14/18 «Про припинення права користування земельною ділянкою для ведення городництва ОСОБА_1 , яке було надано рішенням № 118 - 10/11 від 06.09.2011 року» Созонівська сільська рада вийшла за межі повноважень наданих законом, позбавивши ОСОБА_1 прав та охоронюваних законом інтересів щодо наданої їй у користування земельної ділянки.

Враховуючи, що відповідачем було допущено порушення процедури та порядку при вирішенні питання щодо припинення користування позивачем спірною земельною ділянкою, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 132-10/16 від 21.10.2016 року скасуванню з підстав його незаконності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягає поверненню за рахунок відповідача 1921,00 грн сплаченого судового збору за подання позову та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 10 вересня 2019 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати рішення Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 26.10.2018 року за № 297-14/18 «Про припинення права користування земельною ділянкою» надане ОСОБА_1 рішенням № 118-09/11 від 06.09.2011 року «Про надання права користування земельною ділянкою».

В порядку розподілу судових витрат стягнути з Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, , місцезнаходження: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Созонівка, вул. Паркова, 5, на користь ОСОБА_1 , ІНПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , - 1921,00 грн сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

С. А. Кіселик