ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9671/19 Справа № 178/525/19 Суддя у 1-й інстанції - Берелет В. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2019 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2019 року до Криничанського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності.

Ухвалою Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2019 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності та призначено справу до розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2019 року у справі №178/525/19 та направити справу до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2019 року від учасників справи до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції із позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_3 відповідно до Свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_1 .

Після його смерті відкрилася спадщина.

У зв`язку із чим сторони по справі звернулися до приватного нотаріуса Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ - ДП №074017.

Позивач в своєму позові зазначила, що вона вважала, що до спадкової маси входить наступне майно, про що її також запевняла ОСОБА_1 та нотаріус: 1) Земельна ділянка кадастровий номер :05:002:0012, площа 0,3100 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , після смерті чоловіка ОСОБА_4 ; 2) Земельна ділянка кадастровий номер :05:002:0011, площа 0,2500 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; 3) Житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 відмовилася від двох вищевказаних земельних ділянок та будинку на користь ОСОБА_1 .

Проте, згодом вона дізналася, що окрім вказаних земельних ділянок до спадкової маси увійшла також інша земельна ділянка, а саме, земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0384 загальною площею 50,3625, яку 10.12.92р. на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої сільської Ради народних депутатів Криничанського району Дніпропетровської області №37 ОСОБА_3 ,яка була надана у довічне успадковуване володіння 53,2 га землі в межах згідно з планом землеволодіння. Землю надано у довічне успадковуване володіння для створення селянського/фермерського господарства. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за «75.

З позовом ОСОБА_2 звернулась про визнання за нею права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0384, загальною площею 50,3625, за адресою : Дніпропетровська обл. , Криничанський район , с/рада Саксаганська .

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що предметом даного позову нерухоме майно, а саме: земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0384 загальною площею 50,3625, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область Криничанський район Саксаганська (Жовтнева) сільська рада, що за територіальною підсудністю відноситься до Криничанського районну Дніпропетровської області .

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта, що позов ОСОБА_2 повинен розглядатися за місцезнаходженням відповідача ( ОСОБА_1 ) у Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська у відповідності до вимог ч.1 ст.27 ЦПК України, колегія суддів ставиться критично, оскільки спір, який виник між сторонами по справі стосується майна-земельної ділянки, а тому позов повинен розглядатися за місцезнаходженням майна або основної його частини у відповідності до ч.1 ст.30 ЦПК України.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича