Справа №642/6436/18
Провадження№2/642/628/19
13 лютого 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Бондаренка В.В.,
за участю секретаря - Шаповал Д.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просить визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1
В позовній заяві позивач вказала, що їй на праві приватної власності належить 55/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 У її будинку зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2, проте вона із ним шлюб розірвала у 2007 році, У 2007 році переїхав до селища Чернобаївка, Білозірського району, Херсонської області. З того періоду по даний час він в будинку не проживає, не сплачує за комунальні послуги, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має, добровільно із реєстрації не знявся. У зв'язку із викладеним позивач вимушена звернутися до суду для захисту свого права власника.
В судове засідання позивач не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, надала через канцелярію суду заяву, в якій просила розглянути вищевказану справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
ОСОБА_4 повторно в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні факти та правовідносини.
Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 23.12.1987 на праві приватної власності ОСОБА_1 належить 55/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 7-9)
28.03.2007 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_3, актовий запис №95 від 28.03.2007. (а.с.16).
З довідки виданої сільським головою Чорнобахівської сільської ради Білозірського району Херсонської області ОСОБА_5 вих.№2788 від 05.09.2018 вбачається, що ОСОБА_2 дійсно проживає в АДРЕСА_2 без реєстрації з 2007 року по теперішній час. (а.с.23)
Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст.150 ЖК України передбачає, що власник жилого будинку користується ним для особистого проживання та проживання членів своєї сімї і має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зокрема, усунення перешкод можливе шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.
Таким чином судом встановлено, що відповідач, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, не проживає в будинку понад дванадцять років без поважних причин і тому втратив право на користування цим житлом.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.
На підставі ст. 141 ЦПК України та згідно з Законом України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивачів у розмірі 704,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись Враховуючи вищевикладене, керуючись: ст.ст.64,150 Житлового кодексу України, ст.ст.334,391 ЦК України, ст.ст.4,5,13,76-81,128,223,258,259,263-265,268,272-273, 274-279 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір у сумі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня йому вручення повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів апеляційної скарги.
Суддя В.В. Бондаренко