Ухвала

13 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 296/3797/14-ц

провадження № 61-20826св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Агроспецінвест»,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, фермерське господарство «Бауер»,

відповідач - ОСОБА_5,

представник відповідача - ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 на заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01 жовтня 2014 року у складі судді Шалоти К. В. та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 13 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Якухно О. М., Жигановської О. С., Коломієць О. С.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Агроспецінвест» (далі - ТОВ «Агроспецінвест», товариство) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, фермерського господарства «Бауер» (далі - ФГ «Бауер», фермерське господарство) про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу.

Позовна заява мотивована тим, що 07 червня 2013 року товариство уклало з ФГ «Бауер» договір купівлі-продажу № КЛ/06, за умовами якого ТОВ «Агроспецінвест» зобов'язувалось передати у власність фермерського господарства товар частинами (партіями), а ФГ «Бауер» мало прийняти товар та сплатити його вартість згідно з графіком, який міститься у специфікаціях. Крім того, у специфікаціях сторони визначили ціну товару у еквіваленті дол. США. Виконання зобов'язань ФГ «Бауер» забезпечувалось договорами поруки від 08 червня 2013 року № 9/06, укладеним із ОСОБА_4, від 08 червня 2013 року № 8/06, укладеним з ОСОБА_5, та від 12 червня 2013 року № 12/06, укладеним з ОСОБА_3 Позивач поставив ФГ «Бауер» товар на загальну суму 211 977,04 грн, а 03 вересня 2013 року сторони підписали акт приймання-передачі товару № 5 на повернення частини поставленого товару на суму 61 776,12 грн. Фермерське господарство не виконало зобов'язання, не сплатило 150 200,92 грн. 20 березня 2014 року позивач надсилав поштою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вимоги щодо сплати заборгованості, які залишились не виконаними.

Позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ФГ «Бауер» 238 242,26 грн основного боргу з урахуванням курсової різниці, 1 024 989,45 грн процентів за користування безпідставно збереженими коштами, 18 717,46 грн неустойки та 112 150,72 грн збитків.

Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 01 жовтня 2014 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ФГ «Бауер» та ОСОБА_4 на користь ТОВ «Агроспецінвест» заборгованість за договором купівлі-продажу від 07 червня 2013 року № КЛ/06 на загальну суму 1 394 099,89 грн, у тому числі: 238 242,26 грн - основний борг з урахуванням курсової різниці, 1 024 989,45 грн - проценти за користування безпідставно збереженими коштами, 18 717,46 грн - неустойка, 112 150,72 грн - збитки. Стягнуто солідарно з ФГ «Бауер» та ОСОБА_5 на користь ТОВ «Агроспецінвест» заборгованість за договором купівлі-продажу від 07 червня 2013 року № КЛ/06 на загальну суму 1 394 099,89 грн, у тому числі: 238 242,26 грн - основний борг з урахуванням курсової різниці, 1 024 989,45 грн - проценти за користування безпідставно збереженими коштами, 18 717,46 грн - неустойка, 112 150,72 грн - збитки. У задоволенні позовних вимог ТОВ «Агроспецінвест» до ОСОБА_3 відмовлено. Стягнуто з ФГ «Бауер», ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1 218,00 грн відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ФГ «Бауер» не виконало зобов'язань за договором купівлі-продажу, тому разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 має сплатити борг з урахуванням курсової різниці, неустойку у розмірі 0,5 % від загальної ціни товару за кожен день прострочення згідно з пунктом 8.4.1 договору купівлі-продажу, проценти за користування безпідставно збереженими коштами відповідно до пункту 4.4 договору купівлі-продажу та збитки, передбачені пунктом 8.4.2 договору купівлі-продажу. У частині вимог до ОСОБА_3 суд дійшов висновку про припинення поруки відповідно до статті 559 ЦК України.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 13 грудня 2016 року заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01 жовтня 2014 року скасовано у частині вирішення вимог до ФГ «Бауер». Постановлено ухвалу про закриття провадження у справі за позовом ТОВ «Агроспецінвест» до ФГ «Бауер» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позовні вимоги у частині спору між юридичними особами відповідно до статей 15, 16, 118 ЦПК України 2004 року, статей 1, 12 ГПК України у редакції, чинній на момент розгляду спору, необхідно розглядати у порядку господарського судочинства, пославшись на правовий висновок, викладений у постанові Верхового Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1349цс15. У частині заявлення вимог до поручителів, суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу. Також суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи ОСОБА_5 щодо недійсності договору купівлі-продажу не заслуговують на увагу, оскільки існує презумпція правомірності правочину, передбачена статтею 204 ЦК України, та зазначені обставини не є предметом спору.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 13 грудня 2016 року та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що вимоги, які виникають з договору купівлі-продажу та договорів поруки, є однорідними, нерозривно пов'язаними між собою та від вирішення однієї з вимог залежить вирішення інших. Зазначає, що договір купівлі-продажу від 07 червня 2013 року № КЛ/06 є недійсним, оскільки засновником та головою ФГ «Бауер» згідно з Статутом фермерського господарства є ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, у свою чергу, ОСОБА_8 не успадкувала прав та обов'язків щодо фермерського господарства «Бауер», не отримала свідоцтво про право на спадщину, до уставних документів ФГ «Бауер» та в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не вносились відповідні зміни, після смерті ОСОБА_7 не здійснювала господарську діяльність від імені чи в інтересах ФГ «Бауер», для здійснення сільськогосподарської діяльності створила підприємство - товариство з обмеженою відповідальністю «Бауер».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу із суду першої інстанції.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» та розпочав роботу Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною шостою статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Відповідно до частини першої статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Оскільки ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 оскаржує рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 13 грудня 2016 року, зокрема з підстав порушення судом апеляційної інстанцій правил предметної юрисдикції (господарської та цивільної), цю справу слід передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись частиною шостою статті 403, частиною четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 296/3797/14-ц за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агроспецінвест» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, фермерського господарства «Бауер» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька

Судді:А. О. Лесько С. Ю. Мартєв В. В. Пророк

С. П. Штелик