ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/4206/18 Головуючий суддя І інстанції Шелест І. М.
Провадження № 22-ц/818/3910/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

судді-доповідача Яцини В.Б.

суддів колегії Коваленко І.П., Сащенка І.С.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справиапеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 07 червня 2019 року, ухвалене в складі головуючого судді Шелест І.М., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Прокуратури Харківської області про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів прокуратури,

встановив:

02 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова із позовною заявою до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Прокуратури Харківської області про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів прокуратури у розмірі 50000,00 грн., та винесення окремої ухвали до кваліфікаційно дисциплінарної комісії прокурорів щодо притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.

Позовна заява мотивована тим, що 30.08.2017 він звернувся до Прокуратури Харківської області із заявою про вчинення злочину з боку посадових осіб та слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, проте старший слідчий першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Корбань В ОСОБА_4 В. відмовився внести зазначену заяву до Єдиного реєстру судових рішень (ЄРДР) та розпочати розслідування. Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.10.2017 зобов`язано компетентних осіб прокуратури Харківської області внести відомості за заявою від 30.08.2018 до ЄРДР.

В подальшому досудове розслідування кримінального провадження № 0001100 проводилось не належним чином, внаслідок чого Позивач 18.12.2017 звернувся до слідчого Корбаня В.В. із клопотанням щодо надання інформації про стан кримінального провадження та про процесуальні заходи, які проведені під час досудового розслідування у ньому. Зазначене клопотанням слідчим розглянуто не було, а кримінальне провадження № 0001100 безпідставно закрите. Відповідно до ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.02.2018 слідчого зобов`язано розглянути клопотання від 18.12.2017 та надати пам`ятку про процесуальні права та обов`язки у кримінальному провадженні № 0001100, проте зазначена ухвала на даний час не виконана. 05.02.2018 позивач звернувся до слідчого Корбаня В.В. із клопотанням про визнання його потерпілим у наведеному кримінальному провадженні, оскільки внаслідок кримінального правопорушення йому завдана моральна шкода. Постанова за наслідками розгляду клопотання про відмову у визнані потерпілим винесена слідчим 15.02.2018 та надана позивачу лише 24.06.2018. У лютому 2018 року слідчим у кримінальному провадженні № 0001100 винесена постанова про закриття, яка скасована ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.06.2018 за наслідками розгляду скарги Позивача.

Позивач також в обґрунтування позовної заяви зазначив, що процесуальними керівниками у наведеному кримінальному провадженні процесуальні заходи, спрямовані на всебічне, повне та неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, не здійснювалися, через що йому завдано моральної шкоди. Заподіяна Позивачу моральна шкода полягає у душевних стражданнях, завданих йому протиправною поведінкою з боку співробітників прокуратури, порушенні нормальних життєвих зв`язків позивача, він вимушений докладати значних зусиль для встановлення істини у кримінальному провадженні № 0001100, незаконна бездіяльність прокуратури Харківської області підриває довіру населення та сприяє формуванню негативного ставлення у громадян та, зокрема, у Позивача до даних структур.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 07 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду незаконне, необгрунтоване, судом першої інстанції не були застосовані рішення Європейського суду з прав людини та висновки Верховного Суду, які підлягали застосуванню.

Вказав, що судом першої інстанції не враховано визнання ЄСПЛ існування спростовної презумпції завдання моральної шкоди у разі порушення окремих прав і свобод людини. Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі» зазначається, що, «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які... зіткнулися з проблемами... можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. В рішенні по справі «Чернега та інші проти України» Європейський суд з прав людини 18 червня 2019 р. дійшов висновку, що українська влада не провела належного розслідування, що є порушенням порушення ст. 6 п. 1 Конвенції (право на справедливий суд).

Зауважує, що невжиття Прокуратурою Харківської області заходів щодо розслідування кримінального провадження № 0001100, поновлення порушених прав відповідача та притягнення до відповідальності осіб, що вчинили кримінальне правопорушення. Наведене викликає у Позивача дискомфорт та почуття несправедливості як у громадянина України, оскільки у зв`язку з неефективним розслідуванням кримінальної справи спливають строки притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності. Необхідність ініціювання судових слухань в судах різних інстанцій з метою поновлення своїх порушених прав, захисту честі та гідності, зобов`язання Прокуратури Харківської області виконувати свої обв`язки, забирає багато часу, завдає шкоди здоров`ю, порушує життєві ритми та зв`язки, для поновлення яких Позивачу необхідні додаткові час та зусилля. Позивач наголошує, шо завдана йому моральна шкода безпосередньо пов`язана з втратою ним довіри до Держави та її посадових осіб, що є засадами існування сучасного суспільства.

Внаслідок бездіяльності з боку Прокуратури Харківської області він зазнав душевних страждань, а неспроможність передбачених законом процедур забезпечити йому захист законних прав ще на початковому етапі ініціювання кримінального провадження породило мою недовіру до Держави в цілому та призвело до відчуття безсилля, приниження гідності людини у боротьби з процедурами, що наповнені лише формальним змістом, необхідності витрачати додаткові зусилля на подолання таких штучно створених перешкод шляхом судового захисту його прав.

Вважає, що обставини на які він посилається знайшли своє підтвердження сукупністю доказів, які логічні, послідовні, достовірні та достатні для висновку про те, що завдана моральна шкода, безпосередньо пов`язана з порушенням посадовими особами відповідача права на застосування до мене як потерпілої особи у кримінальному провадженні належної правової процедури, яка підлягає відшкодуванню одноразово як компенсація втрат немайнового характеру.

Зазначив, що заявлена сума моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. явно відповідає обставинам справи та є адекватною нанесеній моральній шкоді, оскільки його права на теперішній час не поновлені, у контексті визначення справедливого розміру відшкодування моральної шкоди варто звернути увагу на такий елемент, як урахування притаманного конкретній країні рівня життя.

Викладені ним обставини узгоджуються з Правовою позицією висловленою Верховним Судом України в постанові від 25.05.2016 року у справі № 6-440цс16 та викладеної Великою Палатою Верховного Суду від 31.10.18 року в постанові у справі № 383/596/15. За приписами частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 Цивільного кодексу України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року є частиною національного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу прокуратура Харківської області просить рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Вказано, що оскаржене рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на зміст та ціну позову, без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд виходив з того, що у справі відсутні докази наявності у діянні відповідача складу цивільно-правового порушення, а саме наявність такої шкоди, протиправність діяння відповідача, причинний зв`язок між шкодою і протиправним діянням відповідача, а також наявність вини відповідача в її заподіянні

У статтях 55, 56 Конституції України закріплено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частинами 1 - 3 статті 23 ЦК України та роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди слід виходити з характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. ст. 1173, 1174цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Саме такий правовий висновок щодо застосування зазначених норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду України № 6-440цс16 від 25 травня 2016 року.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Судом встановлено, що 30.08.2017 позивач звернувся до прокуратури Харківської області із заявою про кримінальне правопорушення та просив внести до ЄРДР відомості про вчинення злочину з боку посадових осіб та слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Решетняка ОСОБА_5 , оскільки в діях останнього при розгляді кримінального провадження вбачається склад кримінального правопорушення передбачений ч.3 ст. 382 КК України.

Відповідно до ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

У порядку статті 303 КПК України позивач звернувся із скаргою до слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова, в якій просив визнати бездіяльність прокуратури Харківської області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою від 30.08.2017 та зобов`язати прокуратуру Харківської області внести відомості за його заявою від 30.08.2017 до ЄРДР.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.10.2017 зобов`язано уповноважених осіб прокуратури Харківської області внести відомості за заявою ОСОБА_1 від 30.08.2017 про вчинення кримінальних правопорушень до ЄРДР.

11.10.2017 за заявою ОСОБА_1 від 30.08.2017 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001100 за фактом невиконання судового рішення окремими працівниками СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області.

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Корбань В.В. від 02.02.2018 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001100 від 11.10.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України в зв`язку з відсутністю в діях слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червнозаводського районного суду м. Харкова від 14.06.2018 вищезазначена постанова від 02.02.2018 скасована, матеріали кримінального провадження № 0001100 повернути слідчому для продовження досудового розслідування.

18 грудня 2017 року Позивач звернувся до старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Корбаня В.В. у кримінальному провадженні №0001100 з клопотанням про вчинення слідчих дій.

Ухвалою слідчого судді Червнозаводського районного суду м. Харкова від 20.02.2018 зобов`язано уповноважену особу прокуратури Харківської області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 18.12.2017 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001100, відповідно до вимог ст. 220 КПК України.

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Корбаня В.В. від 23.07.2018 вказане кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КК України у зв`язку з відсутністю в діях слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 . складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України.

Зазначена постанова у кримінальному провадженні №0001100, винесена старшим слідчим першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Корбанем В.В. скасована ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.10.2018.

Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів №433дп-18 від 03.10.2018, відповідно до якого дисциплінарне провадження № 11/2/4-1158дс-211-дп-18 щодо старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Корбаня ОСОБА_6 В., стосовно проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001100 від 11.102017 закрито.

Колегія суддів виходить з того, що у світлі встановлених обставин справи само по собі заявлене в якості підстав позову оскарження процесуальних рішень слідчого та процесуальних керівників у кримінальному провадженні щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочину з боку посадових осіб та слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Решетнякка А.В., які були у подальшому скасовані слідчими суддями, не виходять поза межі реалізації процесуальних прав та обов`язків учасниками досудового слідства у змагальному процесі, звичайним здійсненням позивачем своїх процесуальних прав, які не можуть бути підставою для виникнення моральної шкоди у розумінні ст. 23 ЦК України. За відсутності доказів про умисне чи з грубою необережністю затягування досудового слідства, з урахуванням його тривалості встановлені судом обставини не є достатніми для складу правопорушення, передбаченого у ст.ст. 1176, 1173 чи 1174 ЦК України.

Сам факт зобов`язання ухвалою суду внести відповідні відомості до ЄРДР не свідчить про протиправність дій прокуратури та завдання моральної шкоди позивачу, враховуючи, що такі дії були здійсненні впродовж розумного строку.

Сама по собі незгода позивача з прийнятими працівниками органів прокуратури процесуальними рішеннями, які були ним оскаржені в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди в межах відповідного кримінального провадження.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, що передбачено у ст. 78 ЦПК України про допустимість доказів. Належними є доказами які містять інформацію щодо предмета доказування: обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, ст. 77 ЦПК України.

Позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому працівниками прокуратури Харківської області моральної шкоди, яка згідно з частиною другою статті 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Таким чином, правові підстави для застосування норм статей 1173, 1174, 1176 ЦК України та відшкодування моральної шкоди, враховуючи наявні у справі докази, відсутні.

Оскільки суд першої інстанції постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

В контексті правил ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 07 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 25 вересня 2019 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді І.П.Коваленко.

І.С.Сащенко.