ПОСТАНОВА

Іменем України

18 лютого 2019 року м. Кропивницький

справа № 393/804/18

провадження № 22-ц/4809/575/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Суровицької Л. В.,

суддів Авраменко Т. М., Черненка В. В.

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 10 січня 2019 року у складі судді Рачкелюка Ю.В. за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення штрафу за договором,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення штрафу за договором. Також подавдо суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні земельні ділянки, що належать відповідачу.

Ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 10 січня 2019 року заяву позивача про забезпечення позову повернуто заявнику на підставі ч.9 ст.151 ЦПК України. Суд дійшов висновку, що в порушення вимог п.6 ч.1 ст.151 ЦПК України у заяві відсутні пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити. Зазначає, що зустрічне забезпечення застосовується, як за ініціативою суду, так і за клопотанням відповідача. Суд не врахував, що забезпечення позову має захистити права позивача і обраний вид забезпечення позову унеможливлює настання збитків для відповідача, оскільки він продовжуватиме володіти та користуватись земельними ділянками, тому відсутня необхідність зустрічного забезпечення (а.с. 9-13).

30 січня 2019 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи визначено суддю-доповідача (а.с.18).

04 лютого 2019 року відкрито апеляційне провадження, зазначено, що справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та визначено склад колегії (а.с.20, 24), 14 лютого 2019 року призначено розгляд справи на 18 лютого 2019 року (а.с. 25).

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення штрафу за договором.

09 січня 2019 року подав до суду заяву про забезпечення позову у цій справі шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 6,1029 га та земельну ділянку площею 6,718 га з відповідними кадастровими номерами , що належать відповідачу (а.с.1-3).

Необхідність забезпечення позову обґрунтовував тим, що позовні вимоги складають значну суму штрафу за порушення умов договору оренди землі, проте відповідач не має грошових коштів для розрахунку з позивачем у разі задоволення позову. Відповідач вже діяв недобросовісно, не врахував передбачене у договорі оренди право позивача на укладення договору оренди землі та передав землю в оренду іншій особі.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.51 ЦПК України заява про забезпечення позову подається у письмовий формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Згідно з ч.9 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Повертаючи позивачу заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника про зустрічне забезпечення.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

За змістом п.6 ч.1 ст.151 ЦПК України пропонується позивачеві самостійно запропонувати суду підтвердження своєї сумлінності в питанні заявленого забезпечення позову.

При цьому запропоноване заявником зустрічне забезпечення не є обов'язковим для суду. Суд відповідно до чт.154 ЦПК України може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позов (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення є обов'язковим лише у випадках коли 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна на території України в розмірі, достатньому для відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову в разі відмови в задоволенні останнього, або 2) коли суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії стосовно відчуження майна чи інші заходи здатні ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у разі відмови в задоволенні позову.

Зміст заяви про забезпечення позову свідчить, що заявник посилався на необхідність накладення арешту на нерухоме майно та на те, що вказаний вид забезпечення позову не завдасть збитків відповідачу.

Тобто у заяві про забезпечення позову заявником обґрунтовано відсутність необхідності у зустрічному забезпеченні позову.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення заяви про забезпечення позову заявнику.

За таких обставин ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви про забезпечення позову не можна визнати законною і обґрунтованою, тому відповідно до ст.379 ЦПК України вона підлягає скасуванню, а матеріали заяви підлягають поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вимоги апеляційної скарги щодо накладення арешту на майно апеляційним судом не ґрунтуються на законі, оскільки суд апеляційної інстанції під час розгляду апеляції на ухвалу суду про повернення заяви про забезпечення позову заявнику, не може вирішувати питання про забезпечення позову у справі, яка не перебуває у провадженні апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 379, 381, 382-384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 10 січня 2019 року - скасувати, матеріали заяви повернути для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 лютого 2019 року.

Головуюча суддя Л. В. Суровицька

Судді Т. М. Авраменко

В. В. Черненко