Справа № 455/1012/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"13" грудня 2019 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Галина В.П.,

секретар Малиновська А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, -

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_3 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

представника відповідачки ОСОБА_4 ,

представників третіх осіб Сич Т.А., Кресул І.В.,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

У обґрунтування позовних вимог посилається на те,що 17 лютого 2012 року він уклав шлюб з відповідачкою у виконавчому комітеті Хирівської міської ради Старосамбірського району, актовий запис № 29. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В лютому 2017 року відповідачка раптово виїхала в м. Новоукраїнка Кіровоградської області до своєї матері, не поставивши його до відома та забравши з собою їхнього сина.

У квітні 2017 року відповідачка звернулась до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області з позовом про розірвання шлюбу, рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 18 липня 2017 року позов задоволено і шлюб розірвано. Питання місця проживання дитини не вирішувалося і на сьогодні є спірним.

Зазначає, що впродовж місяця після від`їзду вони з відповідачкою ще спілкувались між собою по телефону, проте з квітня 2017 року вона поміняла номер телефону і їхнє спілкування нею було одноособово припинено. Відповідачка не дозволяє йому бачитися і спілкуватися з дитиною, що доставляє йому, позивачу, моральні страждання. З вини відповідачки він не має можливості приймати участі у вихованні дитини та її утриманні.

Відповідачка з сином, на даний час проживає в м. Новоукраїнка Кіровоградської області та створює йому, позивачу, перешкоди для спілкування з сином, який дуже до нього прив`язаний. Оскільки вона, відповідачка, припинила будь-яке спілкування з ним, позивачем, тому вони не можуть домовитися ні про місце проживання дитини, ні про спосіб утримання дитини.

До початку судового розгляду позивачем було подано заяву про уточнення та збільшення позовних вимог, в якій він просив суд визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 та визначити спосіб участі його,позивача, у вихованні та спілкуванні з сином, а саме: шляхом безперешкодного з боку відповідачки ОСОБА_2 спілкування з їхнім сином за допомогою телефонного, відео та інших засобів зв`язку; безперешкодного відвідування сина у період хвороби за місцем його проживання, перебування чи лікування; встановлення систематичних зустрічей і спілкування батька з сином за місцем проживання сина у час та період, узгоджений завчасно батьками з можливістю вільного пересування в межах населеного пункту без присутності матері та ночівлі дитини за місцем перебування батька; встановлення систематичних зустрічей та відвідування сином місця проживання батька без присутності матері за наступним графіком: на період до початку навчання сина у школі протягом двох тижнів у кожний весняний, осінній, зимовий періоди та на строк півтора місяці в літній період за попереднім узгодженням батьками місяця та днів (батько забирає і повертає сина до місця його проживання); на період навчання сина у школі щороку на весь період весняних,осінніх канікул та на період половини зимових та літніх канікул із правом спільного відпочинку на території України за попереднім узгодженням батьками місяця та днів (батько забирає і повертає сина до місця його проживання); а також зобов`язати відповідачку ОСОБА_2 для вільного спілкування з сином надавати йому, позивачу, точну інформацію щодо номеру засобів зв`язку, фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, не пізніше, ніж за тиждень повідомляти батька про дату початку канікул, а у разі захворювання дитини негайно повідомляти батька.

Враховуючи наведені обставини та подані документи, просить суд задовольнити позов у повному обсязі заявлених позовних вимог.

У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Жогальська І.Ф. позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві, та просили їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Ведющенко В.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме: в частині визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його матір`ю ОСОБА_2 та визначення способу участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином шляхом безперешкодного відвідування сина у період хвороби за місцем проживання, перебування, лікування, встановлення систематичних зустрічей і спілкування батька з сином за місцем проживання сина у час та період, узгоджений завчасно батьками з можливістю вільного пересування в межах населеного пункту без присутності матері, а також щодо зобов`язання матері у разі захворювання дитини негайно повідомляти батька, в іншій частині позовних вимог просили відмовити.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Старосамбірської районної державної адміністрації Сич Т.А. в судовому засіданні підтримала висновок від 02.07.2019, наданий Старосамбірською РДА та просила винести рішення згідно вимог чинного законодавства.

Представник третьої особи- органу опіки та піклування Новоукраїнської ради Кресул І.В. в судовому засіданні підтримала висновок від 26.06.2019, наданий службою у справах дітей Новокалинівської міської ради просив винести рішення згідно вимог чинного законодавства.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступними обставинами.

Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України,суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 17.11.2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 18.07.2017 року було розірвано на підставі рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області (а. с. 7, 52 т.1 )

Як вбачається з матеріалів справи, у сторін є син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , наявною в матеріалах справи (а.с. 6 т.1 ).

Відповідно до акту обстеження умов проживання №128 від 23.08.2018 року ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з малолітнім сином Данилом зі своїм співмешканцем ОСОБА_6 для виховання та розвитку дитини створено такі умови: окрема кімната, де є ліжко,куток для ігор з іграшками. В кімнаті є дитяча розвиваюча література,телевізор (а.с. 148 т.1)

Згідно довідки №01/02-3, виданої 21.01.2019 року комунальним дошкільним навчальним закладом №5 «Берізка» малолітній Данило, ІНФОРМАЦІЯ_1 , регулярно відвідує дошкільний заклад з березня 2017 року,характеризується гарним розумовим та фізичним розвитком, психічно врівноважений, вихований, добре контактує з однолітками, дитина повністю забезпечена необхідним навчальним приладдям (а.с. 147 т.1).

У позовній заяві позивачем ОСОБА_1 заявлено позовну вимогу щодо визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 . Дану позовну вимогу повністю визнала відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні та не заперечувала проти задоволення позовних вимог в цій частині.

Суд, ухвалюючи рішення виходить з того, що згідно до ст.ст. 1, 4, 11, 18 Закону України «Про охорону дитинства», забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Система заходів щодо охорони дитинства в Україні включає - забезпечення належних умов для охорони здоров`я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач підтверджує, що в інтересах малолітнього сина проживати саме з матір`ю, оскільки вона має можливість забезпечити сина належні умови проживання, повною мірою займатися його вихованням, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог в частині визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 .

У такому випадку, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1, 2ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано,що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно ст.141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом.

За ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 зазначеної Конвенції про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7,141,159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Статтею 157 СК України встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

При цьому, відповідно до ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст.7 СК України).

Також суд керується ст.51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у ч.6 ст.7 СК України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» від 08 липня 2003 року, рішення у справі «Цаунеггер проти Німеччини» від 03 грудня 2009 року).

Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю або батьком.

Відповідно ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Так, з метою повного та об`єктивного розгляду справи, 2.07.2019 року службою у справах дітей Старосамбірської районної державної адміністрації на підставі проведеної бесіди із ОСОБА_1 було подано висновок щодо участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_7 , яким визначений такий порядок щодо участі батька у вихованні дитини: шляхом спілкування з сином за допомогою телефонного, відео зв`язку та інших засобів зв`язку; безперешкодного відвідування сина у період хвороби за місцем його проживання, перебування чи лікування; встановлення систематичних зустрічей і спілкування батька з сином за місцем проживання сина у час та період, узгоджений завчасно батьками з можливістю вільного пересування в межах населеного пункту без присутності матері та ночівлі дитини за місцем перебування батька; встановлення систематичних зустрічей та відвідування сином місця проживання батька без присутності матері за наступним графіком: на період до початку навчання сина у школі протягом двох тижнів у кожний весняний, осінній, зимовий періоди та на строк півтора місяці в літній період за попереднім узгодженням батьками місяця та днів (батько забирає і повертає сина до місця його проживання); на період навчання сина у школі щороку на весь період весняних, осінніх канікул та на період половини зимових та літніх канікул із правом спільного відпочинку на території України за попереднім узгодженням батьками місяця та днів (батько забирає і повертає сина до місця його проживання; а також зобов`язати відповідачку ОСОБА_2 не чинити перешкод спілкуванню батька ОСОБА_1 з сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та участі у його вихованні (а.с. 49-50 т.2).

26.06.2019 року службою у справах дітей виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради на підставі проведеної бесіди із ОСОБА_2 було подано висновок щодо участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_7 , яким визначений такий порядок щодо участі батька у вихованні дитини: шляхом обмеженого спілкування (до двох хвилин протягом дня) батька, ОСОБА_1 із сином ОСОБА_7 лише за допомогою телефонного зв`язку та за попереднім узгодженням з матір`ю малолітнього, до досягнення дитиною десятирічного віку, після досягнення за допомогою інших засобів зв`язку, за домовленістю батьків; безперешкодного відвідування батьком ОСОБА_1 дитини ОСОБА_7 у період хвороби останнього лише за місцем лікування малолітнього у медичних закладах; встановлення систематичних зустрічей і спілкування батька з сином за місцем тимчасового перебування батька на період його приїзду до дитини в м. Новоукраїнка та за попередньою домовленістю батьків в денний час, до досягнення дитиною десятирічного віку, з ночівлею лише після досягнення малолітнім десятирічного віку; встановлення зустрічей і спілкування батька з сином за місцем проживання батька та за попередньою домовленістю батьків, після досягнення малолітнім десятирічного віку (а.с. 56 т.2).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.

Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

З матеріалів справи вбачається про існування між колишнім подружжям стійкого особистого конфлікту, та вбачається конфлікт щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дитини та їх реалізації.

За змістом статті 31 ЦК України, малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 в частині визначення участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, суд вважає за необхідне їх частково задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Так, судом вирішено спір щодо визначення місця проживання дитини - сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує, що відповідачкою чиняться перешкоди у його спілкуванні з дитиною, що проявляється зокрема в тому, що з дозволу відповідачки він може зустрічатись і спілкуватись з сином виключно на території дитячого садочка, а також він, позивач, позбавлений можливості спілкування з сином по телефону або іншими засобами зв`язку через небажання відповідачки, про що він неодноразово звертався до служби у справах дітей виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 тричі звертався до служби у справах дітей виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради із заявами про проведення працівниками служби бесід з ОСОБА_2 щодо недопущення нею та здійснення перешкод у побаченнях та спілкуванні ОСОБА_8 з їхнім малолітнім сином ОСОБА_5 (а.с.216,218,220 т.1)

Відповідно до змісту ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Разом з тим, суд приймає до уваги і те, що у відповідності до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою.

Згідно до ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України, той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов`язаний приймати участь в її вихованні та має право на особисте спілкування з нею.

Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Також відповідно до ст. ст. 11,15 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У судовому засіданні встановлено, що спілкування ОСОБА_1 з дитиною не буде перешкоджати її нормальному розвитку.

Суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт.

Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини.

Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Отже, суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні сина, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини.

Таким чином, з урахуванням віку дитини, потреб та інтересів дитини та висновків органу опіки та піклування Старосамбірської районної державної адміністрації та служби у справах дітей виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а саме в частині визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_7 та способу участі у виховані дитини та спілкуванні з нею, шляхом безперешкодного з боку матері ОСОБА_2 , спілкування батька ОСОБА_8 з сином за допомогою телефонного, відео зв`язку та інших засобів зв`язку; безперешкодного відвідування сина у період хвороби за місцем проживання, перебування, лікування; встановлення систематичних зустрічей і спілкування батька з сином за місцем проживання сина у час та період, узгоджений завчасно батьками, а також зобов`язання відповідачки надавати позивачу точну інформацію щодо номеру засобів зв`язку, фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, не пізніше ніж за тиждень повідомляти батька про дату початку канікул, а у разі захворювання дитини негайно повідомляти батька.

У частині позовних вимог щодо встановлення систематичних зустрічей та відвідування сином місця проживання батька без присутності матері за наступним графіком: на період до початку навчання сина у школі протягом двох тижнів у кожний весняний, осінній, зимовий періоди та на строк півтора місяці в літній період за попереднім узгодженням батьками місяця та днів (батько забирає і повертає сина до місця його проживання); на період навчання сина у школі щороку на весь період весняних,осінніх канікул та на період половини зимових та літніх канікул із правом спільного відпочинку на території України за попереднім узгодженням батьками місяця та днів (батько забирає і повертає сина до місця його проживання) та ночівлі дитини за місцем перебування батька у період відвідування ним сина слід відмовити, виходячи з наступного.

При ухваленні рішення суд враховує той факт, що всі особисті речі дитини перебувають у його матері, з якою він постійно проживає. У період зустрічей ОСОБА_1 із сином ОСОБА_7 за місцем проживання, перебування, лікування судом враховується той факт, що у батька у м. Новоукраїнка Кіровоградської області немає свого житла, відтак суд вважає, що позивач не довів в судовому засіданні необхідності залишення дитини у себе вночі за місцем тимчасового проживання (перебування) батька під час зустрічей з сином.

З матеріалів справи вбачається, що дитина на даний час відвідує дитячий дошкільний заклад впродовж всього року з понеділка по п`ятницю, тобто вихідними є субота та неділя.

Позивач бажає забирати сина на період до початку навчання його у школі до місця свого проживання без присутності матері за наступним графіком: на період до початку навчання сина у школі протягом двох тижнів у кожний весняний, осінній, зимовий періоди та на строк півтора місяці в літній період за попереднім узгодженням батьками місяця та днів (батько забирає і повертає сина до місця його проживання); на період навчання сина у школі щороку на весь період весняних,осінніх канікул та на період половини зимових та літніх канікул із правом спільного відпочинку на території України за попереднім узгодженням батьками місяця та днів (батько забирає і повертає сина до місця його проживання), однак судом враховуються ті обставини щодо значної відстані між місцем проживання батька ОСОБА_1 та місцем проживання сина ОСОБА_7 , а також малолітній вік дитини (шість років), відтак, суд вважає, що впродовж навчального року буде доцільним надати можливість батькові відвідувати дитину за її постійним місцем проживання.

При цьому суд виходить з того, що в подальшому ОСОБА_1 не позбавлений права встановити інший порядок спілкування з сином та участі в його вихованні, з можливістю залишення його з ним на більш тривалий час без присутності матері.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 .

Визначити спосіб участі батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом безперешкодного з боку матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , спілкування з сином за допомогою телефонного, відео зв`язку та інших засобів зв`язку; безперешкодного відвідування сина у період хвороби за місцем проживання, перебування, лікування; встановлення систематичних зустрічей і спілкування батька з сином за місцем проживання сина у час та період, узгоджений завчасно батьками.

Зобов`язати відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , для вільного спілкування з сином надавати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , точну інформацію щодо номеру засобів зв`язку, фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, не пізніше ніж за тиждень повідомляти батька про дату початку канікул, а у разі захворювання дитини негайно повідомляти батька.

У решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст повного рішення буде складено 24 грудня 2019 року.

Суддя