_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/1769/19
Провадження № 4-с/520/39/19
УХВАЛА

13.02.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Маломуж А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської Області Парфьонова Георгія Володимировича (адреса: АДРЕСА_2), за участю стягувача - Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» (адреса: м. Одеса, вул. В. Арнаутська, 20) про визнання протиправними дій та заборони вчиняти певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувсь до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, посилаючись на те, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича перебуває виконавче провадження № 55851973 з примусового виконання виконавчого листа № 1512/4069 від 05.11.2012 року Київського районного суду м. Одеси про стягнення коштів з ОСОБА_1 у розмірі 1625137,95 грн. Боржниця на виконання рішення надіслала на адресу виконавця кур'єрською службою лист в якому містилося клопотання про звернення стягнення на дорогоцінне каміння з додатками у вигляді дорогоцінного каміння, а приватний виконавець відмовився від його отримання. Вказані дії приватного виконавця скаржниця вважає протиправними та просить зобов'язати його отримувати будь-яку вхідну кореспонденцію.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 31.01.2019 року скаргу прийнято до провадження.

Представник скаржниці у судовому засіданні підтримала вимоги скарги та просила її задовольнити з підстав викладених у скарзі.

Представник приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги, посилаючись на те, що приватному виконавцю ніхто не доставляв рекомендованого листа від скаржниці.

Представник стягувача Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, його неявка відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги

Частинами 1 та 2 статті 450 ЦПК України, передбачено, що скарга розглядається у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується. Їх неявка, у разі належного повідомлення про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги та надані докази, заслухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити виходячи з наступного.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною п'ятою статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню..

За ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

При розгляді справи судом встановлено, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича перебуває виконавче провадження № 55851973 з примусового виконання виконавчого листа № 1512/4069 від 05.11.2012 року Київського районного суду м. Одеси про стягнення коштів з ОСОБА_1 у розмірі 1625137,95 грн.

Ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч. 5. ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов'язаний:

1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;

3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;

4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;

5) своєчасно з'являтися на вимогу виконавця;

6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Тобто, з вищевказаного вбачається, що боржник повинен був надати приватному виконавцю декларацію про доходи та майно боржника, в якому зазначити, що у нього наявне майно у вигляді дорогоцінного каміння.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до п. 9,10 Розділу VIIІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року. При зверненні стягнення на ювелірні та побутові вироби із золота, срібла, платини і металів платинової групи, дорогоцінного каміння і перлів, а також лому і окремих частин таких виробів виконавець вживає заходів примусового виконання рішень із урахуванням Закону України "Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними", Положення про порядок і умови зберігання ювелірних та інших побутових виробів із золота, срібла, платини і металів платинової групи, дорогоцінного каміння і перлів, а також лому і окремих частин таких виробів, на які накладено арешт, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02 листопада 2005 року № 409, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 грудня 2005 року за № 1551/11831 (із змінами), Порядку обліку, зберігання і розпорядження дорогоцінними металами і дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням, що переходять у власність держави, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 04 листопада 2004 року № 692, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 листопада 2004 року за № 1513/10112.

Після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані:

назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо);

якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису;

якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування;

прізвище, ім'я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач);

відмітка про роз'яснення зберігачеві майна обов'язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт;

якщо виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження;

відмітка про роз'яснення сторонам виконавчого провадження або заставодержателю про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця;

зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

З вищевикладеного вбачається, що для звернення стягнення виконавцем майна у вигляді дорогоцінного каміння існує передбачена законом процедура, а саме, після дослідження наданої боржником декларації, якщо виконавець не виявить іншого майна боржника, він може звернути стягнення на дорогоцінне каміння, після винесення постанови про опис та арешт майна боржника. Процедура ж надсилання дорогоцінного каміння виконавцеві поштою в рахунок погашення заборгованості перед стягувачем законом не передбачена, проте враховуючи вищевказані нормативні документи вбачається складна процедура опису, арешту та передання на зберігання дорогоцінного каміння. Отримуючи кориспонденцію адресат приймає та отримує кориспонденцію не порушуючи цілосності пакету, враховуючи оголошену цінність - 20000000 гривень надісланого дорогоцінного каміння приватний виконавець не зможе перевірити, не порушуючи цілісність пакету, без спеціальних приладів та спеціалістів достеменність надісланого майна.

Крім того, в ході судового засідання з'ясовано, що відмову в отриманні кориспонденції надано за адресою знаходження приватного виконавця, проте судові не надано доказів та пояснень представником заявника, яким чином встановлювалась особа, яка відмовлялась від отримання кориспонденції ( так під час судового засідання надано поясненн з приводу того, що в офісі приватного виконавця окрім Парфьонова Г.В. є секретарі та помічники).

На питання суду, що заважало заявниці особисто звернутись до приватного виконавця з питання передачі коштовного каміння в рахунок погашення заборгованості надано пояснення, що такі спроби були відсутні, як до так і після вказаного інценденту. Причини відмови від особистого звернення заявниці до приватного виконавця щодо реалізації дорогоцінного каміння в рахунок погашення заборгованості судові не повідомлені, оскільки представнику вони не відомі.

Окрім того друга вимога скарги є необгрунтованою через те, що заявник просить заборонити приватному виконавцю відмовлятись від отримання будь-якої кориспонденції, що є неналежним способ захисту права, оскільки стосуються невизначеного кола осіб права яких ймовірно можуть бути порушені, рішення суду не може мати попереджувального характеру та запобігати порушенню прав наперед.

За ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Ст. 125 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України та є обов'язковими до виконання на всій території України.

Враховуючи, що при виконанні судового рішення державним виконавцем було дотримано вимоги чинного законодавства, матеріали скарги не містять доказів на спростування поданих приватним виконавцем доказів, боржник не надав суду доказів порушення призваним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження», тому у задоволенні скарги суд відмовляє.

На підставі зазначеного та керуючись ст. 12, 81, 141, 200, 206, 263-265, 447-453 ЦПК України,Законом України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

У задоволені скарги ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської Області Парфьонова Георгія Володимировича (адреса: АДРЕСА_2), за участю стягувача - Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» (адреса: м. Одеса, вул. В. Арнаутська, 20) про визнання протиправними дій та заборони вчиняти певні дії, відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 15.02.2019 року.

Суддя Маломуж А. І.