КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 754/10952/16-ц

номер провадження: 22-ц/824/14456/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Савченка С.І., Яворського М.А.,

за участю секретаря - Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Осипенко Вадима Юрійовича на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 грудня 2016 року у складі судді Галась І.А., у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 31 березня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №053-2008-939, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 55 000 доларів США на строк до 10 березня 2038 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 11,85% річних, а за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка у розмірі 35,85 % річних. Позивач зазначав, що додатковою угодою № 1 від 10 березня 2009 року до кредитного договору передбачено, що з 10 березня 2009 року до 05 квітня 2009 року процентна ставка за користування кредитними коштами становить 10,36% річних, а за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) - 38,85 % річних. Згідно з додатковою угодою № 2 від 06 квітня 2009 року до кредитного договору передбачено, що з 06 квітня 2009 року до 09 вересня 2009 року процентна ставка за користування кредитними коштами становить 10,36% річних, а за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) - 18,36 % річних. Додатковою угодою № 3 від 24 квітня 2013 року до кредитного договору передбачено, що з 24 квітня 2013 року до 09 квітня 2009 року процентна ставка за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку (або терміну погашення) становить у розмірі базової процентної ставки збільшеної на 1,32% річних, а за користування коштами понад встановлений строк (або терміну погашення) процентна ставка дорівнює розміру підвищеної процентної ставки збільшеної на 1,32% річних.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 24 квітня 2013 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язався відповідати перед кредитором за належне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.

Вказував, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1. своїх зобов`язань за кредитним договором, 23 грудня 2014 року ПАТ «Універсал Банк» надіслало на її адресу вимогу про дострокове погашення суми, проте остання її не виконала.

ПАТ «Універсал Банк» зазначало, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 15 серпня 2016 року складаєь 67 915,51 доларів США, з яких: прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 579,85 доларів США; сума дострокового стягнення кредиту у розмірі 45 781,95 доларів США; заборгованість за відсотками у розмірі 20 454,12 доларів США; заборгованість за підвищеними відсотками у розмірі 99,49 доларів США. При цьому, позивач вважав за необхідне стягнути з відповідачів лише заборгованість за тілом кредиту у розмірі 53 640 доларів США.

З огляду на викладене, ПАТ «Універсал Банк» просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за тілом кредиту у розмірі 53 640,00 доларів США.

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 15 грудня 2016 року позов публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 053-2008-939 від 31 березня 2008 року у розмірі 53 640 доларів США.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Осипенко В.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції належним чином не повідомив ОСОБА_1 про розгляд справи, а тому безпідставно ухвалив заочне рішення, чим порушив принцип змагальності сторін та позбавив її можливості подати свої докази і заперечення проти позову. Зазначає, що наданий банком розрахунок заборгованості не відповідає фактичному розміру заборгованості, яка є значно меншою, що підтверджується доданим до апеляційної скарги розрахунком заборгованості за кредитним договором від 31 березня 2008 року, який складений станом на 15 грудня 2016 року незалежним експертом товариства з обмеженою відповідальністю «МІГ» Крюченко Р.Я. на замовлення відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Універсал Банк» зазначає, що наданий банком розрахунок заборгованості є належним фінансовим документом, який складений на підставі операцій, здійснених по особовому рахунку відповідача відповідно до положень кредитного договору. Вказує, що наданий відповідачем розрахунок заборгованості, який складений незалежним експертом товариства з обмеженою відповідальністю «МІГ», складений невірно, оскільки в даному розрахунку нарахована пеня, яка не передбачена умовами кредитним договором. При цьому, у розрахунку не враховано нарахування підвищених відсотків за неналежне виконання умов кредитного договору, які передбачені кредитним договором. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

У ч.3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій і вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ч.2 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства належить змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 10, 11 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи, якими встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Повідомлення про судове засідання відноситься до елементу змагальності сторін та є обов`язком суду.

За змістом ч.1 ст.27 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи, особи, які беруть участь у справі, мають право брати участь у судових засіданнях.

За змістом ч.1 ст.158, ч.1 ст.169 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи, належне повідомлення судом осіб, які беруть участь у справі, про її розгляд у судовому засіданні є обов`язковим. Неявка в судове засідання сторін, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки, перешкоджає розгляду справи.

Порядок повідомлення учасників процесу про час і місце розгляду справи встановлений ст.ст.74-76 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи, про належне повідомлення особи про час і місце розгляду справи може свідчити розписка.

Неповідомлення судом учасників процесу про дату судового засідання є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, частиною першою якої передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Деснянського районного суду міста Києва від 26 вересня 2016 року відкрито провадження у даній справі. Судові засідання призначалися судом на 11 листопада 2016 року об 11 год 30 хв., 15 грудня 2016 року об 11 год 15 хв. (а.с.64, 72-73).

Однак, матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, натомість суд першої інстанції розглянув справу без її участі та ухвалив заочне рішення.

Посилання суду першої інстанції у оскаржуваному заочному рішенні на те, що відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилась, про час, місце та день слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку, є помилковими, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_1 була повідомлена про розгляд справи належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи.

У матеріалах справи наявний лист суду першої інстанції від 14 листопада 2016 року про направлення судової повістки про виклик ОСОБА_1 в судове засідання на 15 грудня 2016 року об 11 год 15 хв. Однак поштовий конверт із судовою повісткою повернувся до суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с.78), що не є належним повідомленням про дату, час і місце розгляду справи, оскільки це не відповідає вимогам ч.1 ст.76 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи, якою передбачено, що судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Таким чином недотримання судом норм процесуального права призвело до порушення права ОСОБА_1 на справедливий суд, що в силу п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування заочного рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване заочне рішення суду першої інстанції не може бути залишене в силі.

Вирішуючи позовні вимоги АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.ч 1,2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані його позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 31 березня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №053-2008-939, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 55 000 доларів США на строк до 10 березня 2038 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 11,85% річних, а за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка у розмірі 35,85 % річних (а.с. 4-9).

Додатковими угодами від 10 березня 2009 року, від 06 квітня 2009 року до кредитного договору №053-2008-939 від 31 березня 2008 року, укладеними між банком та ОСОБА_1 , було погоджено зміну порядку нарахування та розміру процентних ставок за кредитом (а.с.14-25).

Додатковою угодою від 24 квітня 2013 року до кредитного договору №053-2008-939 від 31 березня 2008 року, укладеною між банком та ОСОБА_1 , окрім зміни порядку нарахування та розмірів процентних ставок за кредитом, сторонами було погоджено про викладення умов кредитного договору у новій редакції (а.с.15-34).

Судом першої інстанції встановлено, що на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 24 квітня 2013 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався відповідати перед банком за виконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язань, що виникли з кредитного договору, існуючих в теперішній час і ті, що можуть виникнути в майбутньому.

Згідно з пунктом 1.4 договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

У пункті 2.1 договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором кредитор має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов`язковими до виконання поручителем з дати відправлення кредитором вимоги та/або з дати її вручення поручителю.

Відповідно до пункту 4.2 договору поруки, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Отже, сторони у договорі поруки встановили строк дії поруки - три роки від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

За змістом ч.4 ст.559 ЦК України (у реакції статті на час виникнення спірних правовідносин) строк дії поруки тривалістю шість місяців визначається тоді, коли сторони у договорі не встановили іншого строку. Якщо ж сторони у договорі визначили інший строк дії поруки, відповідно застосовується строк, визначений за домовленістю сторін що відповідає засадам цивільного законодавства щодо свободи договору.

При цьому, враховуючи принцип цивільно-правового регулювання: «дозволено все, що не заборонено законом» - чинне законодавство не містить заборони на визначення сторонами строку дії поруки.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 521/13746/15-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 751/1644/18.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У пункті 5.2.4 кредитного договору (у редакції додаткової угоди від 24 квітня 2013 року до кредитного договори) сторони погодили, що відповідно до чинного законодавства України, зокрема, ст.ст. 525, 611 ЦК України, у випадку прострочення сплати чергового щомісячного платежу та/або інших грошових зобов`язань, вважається таким, що настав новий термін/строк виконання основного зобов`язання позичальник з цим договором з дня одержання позичальником повідомлення/вимоги кредитора. Позичальник зобов`язаний виконати вимогу кредитора протягом 60 календарних днів з дня одержання повідомлення/вимоги кредитора про виконання у новий термін/строк основного зобов`язання позичальником з цим договором.

По справі встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, 25 грудня 2014 року ПАТ «Універсал Банк» надіслало на адресу позичальника ОСОБА_1 , яка вказана нею у кредитному договорі, письмову вимогу від 23 грудня 2014 року про усунення порушень умов кредитного договору та попередило її, що у випадку невиконання даної вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги (а.с.39 зворот ). Вказана вимога не була отримана ОСОБА_1 , а конверт повернувся з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с.38). При цьому, будь-яких дій на погашення заборгованості позичальник та поручитель не вчинили.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Універсал Банк» звернулось до суду з даним позовом до поручителя ОСОБА_2 у вересні 2016 року.

Отже, враховуючи положення пункту 4.2 договору поруки та встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що ПАТ «Універсал Банк» пред`явило даний позов до суду в межах трирічного строку дії поруки.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до приписів ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором станом на 15 серпня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 67 915,51 доларів США, з яких: прострочена заборгованість по кредиту у розмірі 579,85 доларів США; сума дострокового стягнення кредиту у розмірі 45 781,95 доларів США; заборгованість за відсотками у розмірі 20 454,12 доларів США; заборгованість за підвищеними відсотками у розмірі 99,49 доларів США, що підтверджується наданим ПАТ «Універсал Банк» розрахунком заборгованості за кредитним договором №053-2008-939 від 31 березня 2008 року.

Вказаний розрахунок заборгованості складений банком відповідно до умов кредитного договору, з урахуванням здійснених позичальником проплат, підписаний директором Департаменту кредитного адміністрування та скріплений печаткою банку, а відтак є належним та допустимим доказом по справі.

Зі змісту позову вбачається, що ПАТ «Універсал Банк» просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором №053-2008-939 від 31 березня 2008 року у розмірі 53 640,00 доларів США.

Згідно з наданим ПАТ «Універсал Банк» розрахунком заборгованості, розмір заборгованості за тілом кредиту становить 46 781,95 доларів США, а розмір заборгованість за простроченим тілом кредиту становить 579,85 доларів США, що разом становить 47 361,80 доларів США.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» підлягає стягненню солідарно заборгованість за кредитним договором№053-2008-939 від 31 березня 2008 року у розмірі 47 361,80 доларів США, з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 46 781,95 доларів США та заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 579,85 доларів США, а тому позов АТ «Універсал Банк» підлягає задоволенню частково.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Осипенко В.Ю. про те, що наданий банком розрахунок заборгованості не відповідає фактичному розміру заборгованості за кредитним договором, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами.

При цьому, апеляційний суд критично відноситься до наданого представником ОСОБА_1 до апеляційної скарги розрахунку заборгованості за кредитним договором від 31 березня 2008 року, який складений незалежним експертом ТОВ «МІГ» станом на 15 грудня 2016 року, з таких підстав.

У матеріалах справи відсутні докази того, що під час складання розрахунку у розпорядженні незалежного експерта товариства з обмеженою відповідальністю «МІГ» Крюченко Р.Я. були первинні бухгалтерські документи необхідні для правильного визначення усіх складових заборгованості за кредитним договором. Цей розрахунок складений станом на 15 грудня 2016 року, що не відповідає межам заявлених позовних вимог, так як ПАТ «Універсал Банк» просило стягнути заборгованість за тілом кредиту станом на 15 серпня 2016 року. У наданому представником відповідача розрахунку заборгованості не відображені відомості про суми здійснених позичальником проплат за кредитним договором. Крім того, у розрахунку незалежним експертом нарахована пеня, яка не передбачена умовами кредитного договору, та не враховано нарахування підвищених відсотків за неналежне виконання умов кредитного договору, що передбачено положеннями цього кредитного договору.

До того ж до вказаного розрахунку не надано доказів про те, що у незалежного експерта ТОВ «МІГ» Крюченко Р.Я. наявне свідоцтво про присвоєння йому кваліфікації судового експерта за відповідною спеціальністю.

Згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

ПАТ «Універсал Банк» за подання до суду позову сплатило судовий збір у розмірі 21 415 грн 18 коп. (а.с.67).

Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і задовольняє частково позов АТ «Універсал Банк», то понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у рівних частинах, а саме, по9 111 грн 23 коп., з кожного окремо.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Осипенка Вадима Юрійовича задовольнити частково.

Заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» (ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 21133352, адреса: 04114, місто Київ, вул. Автозаводська, 54/19) заборгованість за кредитним договором№ 053-2008-939 від 31 березня 2008 року у розмірі 47 361 (сорок сім тисяч триста шістдесят один) доларів США 80 центів, з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 46 781,95 доларів США та заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 579,85 доларів США

У задоволенні решти позовних вимог публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» (ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 21133352, адреса: 04114, місто Київ, вул. Автозаводська, 54/19) судовий збір у розмірі по 9 111 грн 23 коп., з кожного окремо.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді