справа №619/3371/16-ц
провадження №4-с/619/8/19
Ухвала

Іменем України

12 лютого 2019 року

м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Носачової І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на незаконні дії та неправомірну бездіяльність державного виконавця.

Імена (найменування) учасників справи:

стягувач (заявник): ОСОБА_1,

боржник: Хамільтон-Роллінгс ОСОБА_2 Володимир,

орган державної виконавчої служби: Міжрайонний відділ ДВС по Дергачівському та Золочівському районах ГУЮ Харківської області.

Питання, що вирішується ухвалою.

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Дергачівському та Золочівському районах ГУЮ Харківської області, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження за виконавчим листом №619/3371/16-ц, щодо не надіслання постанови про відкриття виконавчого провадження стягувачу, щодо невиконання рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21.04.2017 по справі №619/3371/16-ц протягом встановлених Законом строків; зобовязати державного виконавця надіслати постанову про відкриття виконавчого провадження стягувачу, невідкладно виконати рішення суду від 21.04.2017; винести окрему ухвалу, якою направити до органів прокуратури частину матеріалів цієї справи, достатню для внесення інформації про злочин; стягнути з Міжрайонного відділу ДВС по Дергачівському та Золочівському районах ГУЮ Харківської області судові витрати на правову допомогу в розмірі 2560,00грн. В обґрунтування скарги зазначено, що 25.07.2017 Дергачівським районним судом Харківської області на виконання рішення по справі №619/3371/16-ц видано виконавчий лист, який 01.06.2018 подано до канцелярії МВДВС по Дергачівському та Золочівському районах разом із заявою про прийняття виконавчого документа до провадження та квитанцією про авансування витрат державного виконавця. Отже, постанову про відкриття виконавчого провадження державний виконавець повинен був винести не пізніше 04.06.2018 та не пізніше 05.06.2018 направити сторонам. З інформації на офіційному сайті Міністерства юстиції України йому випадково стало відомо, що постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена державним виконавцем 01.06.2018, однак, не направлена йому як стягувачу. Таким чином, державний виконавець порушив норми ч.1 ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження». Державним виконавцем не було вчинено жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду, що є безпідставним затриманням виконання судового рішення та підставою для відповідальності за ст.382 КК України. ОСОБА_1 звернувся за правовою допомогою до адвоката ОСОБА_3, якому сплатив 2560,00грн.

Стягувач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, у поданій скарзі просить проводити судовий розгляд без його участі.

Боржник у судове засідання не зявився, при цьому, повідомлявся судом двічі про дату та час судового засідання по даній скарзі, однак, поштова кореспонденція повернута до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Державний виконавець Міжрайонного відділу ДВС по Дергачівському та Золочівському районах ГУЮ Харківської області у судове засідання не зявився, надавши клопотання про розгляд скарги без його участі та письмові пояснення, згідно змісту яких 01.06.2018 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та розпочато примусове виконання рішення суду, в процесу виконання якого винесено постанови про накладення на боржника штрафу, однак, кореспонденція за адресою проживання боржника повертається до відділу. З метою перевірки фактичного проживання боржника за адресою: АДРЕСА_1 було здійснено виїзд та згідно акту державного виконавця встановлено, що боржник за даною адресою не проживає, у звязку з чим, до суду направлено подання про розшук боржника. Стягувач до відділу зі зверненнями щодо стану виконавчого провадження не звертався.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути скаргу без участі сторін виконавчого провадження та державного виконавця.

Згідно ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За змістом ч.5 ст.74 Закону рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України імперативно встановлено два строки для звернення до суду зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Так, скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до статті 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Згідно зі ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних прав людини провадження з виконання судових рішень є самостійною і невід'ємною частиною судового розгляду, невід'ємною стадією процесу правосуддя.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення (Закон України «Про виконавче провадження»).

Оскільки виконання судового рішення є невід'ємною частиною судового розгляду, то суд вважає можливим при розгляді цієї справи застосувати практику Європейського суду з прав люди в наступних справах.

Так, у справі «Пономарьов проти України», заява № 3236/03, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 3 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «ОСОБА_4 проти України», заява № 8371/02, п.27, рішення від 26 квітня 2007 року), та «Трух проти України», заява № 50966/99 від 14 жовтня 2013 року).

Крім того, Європейський суд з прав людини 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Частиною 2 ст.449 ЦПК України встановлено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що відповідно до статті 385 ЦПК(чинна редакція - стаття 449 ЦПК України) скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Так, на виконанні Міжрайонного відділу ДВС по Дергачівському та Золочівському районах ГУЮ Харківської області перебуває виконавче провадження №56510502 щодо виконання рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21.04.2017 (справа №619/3371/16-ц), відкрите постановою від 01.06.2018 за заявою стягувача ОСОБА_1 від 01.06.2018, поданою до ВДВС 01.06.2018.

При цьому, скаржник зазначає, що йому випадково із даних сайту МЮУ стало відомо про наявність постанови про відкриття провадження, при цьому, не зазначає коли саме стало відомо.

Як встановлено ч.ч. 1,2 ст.11 Закону строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобовязані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Частиною 1 ст.13 Закону визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом ч.5 ст.26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 мав реальну можливість довідатися та бути обізнаним про відкриття виконавчого провадження, оскільки подавши 01.06.2018 заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримавши у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження, а скарга до суду надійшла лише 08.01.2019, тобто з пропуском встановленого законом десятиденного строку на оскарження та не подавав клопотання про поновлення пропущеного строку із зазначенням причин пропущення строку та докази на підтвердження наявності поважних причин його пропуску в матеріалах справи відсутні, у звязку з чим, скарга підлягає залишенню без розгяду.

Керуючись ст.ст. 447-450 ЦПК України, суд

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 на незаконні дії та неправомірну бездіяльність державного виконавця залишити без розгляду.

Роз'яснити ОСОБА_1 право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області відповідно до пп.15.5 п.15 Перехідних положень.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І. М. Нечипоренко