Справа №265/5821/19
Провадження №2/265/1650/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 грудня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О. О.,

за участю секретаря Хайтулової Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даною позовною заявою, якою просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована в даній квартирі, але з 07 грудня 2017 року не проживає в квартирі за місцем реєстрації. Відповідач участі в утриманні квартири, оплаті комунальних послуг не приймає. Наведене створює для позивача низку перешкод, вона змушена нести додаткові витрати з утримання житла з урахуванням зареєстрованого у будинку відповідача. Вважає, що відповідач, не проживаючи у жилому приміщенні понад встановлені строки, втратила право користування вказаним житлом, просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі.

Відповідач у відкрите судове засідання не з`явилася за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином шляхом надіслання судових повісток за місцем реєстрації та публікацією судових викликів на офіційному веб-сайті "Судова влада".

За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, виходячи з наведеного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 3 серпня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Скоробогатько О.В. Реєстрація права власності на зазначену квартиру за ОСОБА_1 підтверджується Витягом №7990722 від 08.08.2005 року, виданим Маріупольським БТІ.

Згідно інформації Лівобережного відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 26.07.2019 року № 04-147-1048 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до акту від 24 квітня 2018 року, складеного КСН «Жемчужний», ОСОБА_2 не мешкає за адресою: АДРЕСА_2 з 7 грудня 2017 року по теперішній час.

Згідно акту від 13 серпня 2019 року, складеного КСН «Жемчужний», за адресою: АДРЕСА_3 фактично мешкає ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.ст.317,321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Згідно з вимогами ст. 150 ЖК України,ст. 383 ЦК України громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно з положеннями ст. ст.319,391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом виселення осіб, які не набули право на користування таким майном.

Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК.

Так, відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже в аспекті ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім`ї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання.

Враховуючи, що відповідачка понад встановлені законодавством строки відсутня за місцем реєстрації без поважних причин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням, внаслідок чого задовольняє позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадках, передбачених ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Повне рішення складено 11 грудня 2019 року.

Суддя О.О. Костромітіна