Номер провадження 22-ц/804/357/19 Суддя - доповідач Дундар І.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 року

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі»

на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 05 листопада 2018 року, ухвалене в приміщенні суду в м.Краматорську, повний текст рішення складений 05 листопада 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що між ним та відповідачем виникли правовідносини з приводу постачання електроенергії та її оплати. 25 квітня 2018 року за адресою відповідача було виявлено та зафіксовано актом порушення ним Правил користування електричною енергією для населення, за яким нараховано 34482,13 грн. Просили стягнути вартість електроенергії не облікованої внаслідок порушення правил у вказаному розмірі.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 05 листопада 2018 року позовні вимоги АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» заборгованість за електричну енергію, невраховану приладом обліку в розмірі 17241,06 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» судовий збір в сумі 881,00 грн.; в іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» просили скасувати рішення, прийняти нове, яким задовольнити їх позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначили, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд першої інстанції не зазначив правових підстав для частково задоволення позовних вимог, не врахував, що побутовий споживач - це фізична особа, яка використовує електричну енергію для задоволення власних побутових потреб, яким в даному випадку є один відповідач.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 22 січня 2019 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ст. 368 та ч. 2, 3 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні без повідомленням учасників справи.

Оскільки апеляційним судом не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі та, зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд якого відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України здійснюється без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), то відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом при розгляді справи було встановлено, що ОСОБА_1 є власником ? частини квартири АДРЕСА_1, де зареєстрований та мешкає. За даною адресою відкрито особовий рахунок НОМЕР_1, 25 квітня 2018 року позивачем складено акт про порушення Правил користування електричною енергією для населення № 218650, за яким відповідач здійснив самовільне підключення електроустановок, токоприймачів до електричної мережі іншого споживача власника мереж з порушенням схеми обліку. На підставі Акту відповідачу було нараховано суму не облікованої електричної енергії в розмірі 34482,13 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є учасником правовідносин з приводу надання електричної енергії, порушив Правила користування електричною енергією, але є власником ? частини квартири, тому до стягнення з нього підлягає сума в розмірі 17241,06 грн.

Але з такими висновками суду погодитися неможливо.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Як зазначив Європейський суд з прав людини в п.58 Рішення від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

На підставі частини 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує, тобто у всіх випадках саме власник зобов'язаний дотримуватися вимог нормативно-технічних документів, забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів; узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст.714 ЦК України, ст.ст.24-27 Закону України від 16 жовтня 1997 року № 575/97-ВР "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією для населення", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією", затвердженою Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики, від 04 травня 2006 року № 562.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до п. 6, 13 ст. 1 Закону України від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" споживач житлово-комунальних послуг - це індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об'єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги

Відповідно до статей 26, 27 Закону України від 16 жовтня 1997 року № 575/97-ВР "Про електроенергетику" споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач.

Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією.

Порушеннями в електроенергетиці є, зокрема, крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку; порушення правил користування енергією.

Відповідно до пункту 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 26 липня 1999 року № 1357, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, споживач несе відповідальність згідно із законодавством, зокрема, за порушення правил користування електричною енергією; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електричних мереж і споживання електричної енергії без засобів обліку; пошкодження засобу обліку.

За змістом п. 1 Правил побутовий споживач - це фізична особа, яка використовує електричну енергію для задоволення власних побутових потреб на підставі договору про користування електричною енергією з електропостачальником.

В позовній заяві зазначено, що на час перевірки 25 квітня 2018 року відповідач був споживачем електричної енергії за об'єктом, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (арк..спр.2-3).

Дана обставина підтверджується матеріалами справи, а саме:

- згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 - на 1/3 частку на підставі свідоцтва про право власності від 20 жовтня 2006 року, ОСОБА_3 - на 1/6 частку та ОСОБА_1 - на 1/2 частку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26 квітня 2010 року та свідоцтва про право власності від 20 жовтня 2006 року (арк.спр. 20-21).

- згідно довідки Відділу обліку проживання фізичних осіб територіальної громади Краматорської міської ради ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 з 08 січня 1992 року (арк.спр. 16);

- згідно відмітки у паспорті громадянина України ОСОБА_1 він зареєстрований в АДРЕСА_1 (арк.спр. 9-10).

25 квітня 2018 року за адресою відповідача проведено перевірку дотримання Правил користування електричною енергією для населення та встановлено їх порушення, яке виявилось в самовільному підключенні електроустаткування до електричної мережі іншого споживача (власника мережі) з порушенням схеми обліку, виявити яке представники енергопостачальника під час проведення контрольного огляду приладу обліку не мали можливості, про що складено акт (арк.спр.4). ОСОБА_1 акт підписав, з порушенням погодився.

03 травня 2018 року на засіданні комісії Краматорського РЕМ ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» за участю відповідача розглянуто акт, нараховано 34482,13 грн. (арк..спр.6).

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач повинен відшкодувати завдані збитки, але помилково вважав, що підлягає стягненню лише 1/2 частина.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Враховуючи, що всі власники квартири несуть відповідальність за свою власність, визначити частку використаної кожним із них електричної енергії не є можливим, тобто предмет зобов'язання є неподільним.

Згідно із ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

На підставі викладеного позовні вимоги підлягали задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

На підставі ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, судом неправильно застосовані норми матеріального права, що є підставами для скасування рішення суду з ухваленням нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 1762 грн. (арк..спр.1).

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 1762 грн.

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» задовольнити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 05 листопада 2018 року скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» заборгованість за електричну енергію, невраховану приладом обліку в сумі 34482,13 грн. та витрати по оплаті судового збору в сумі 1762 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий

Судді:

Повний текст судового рішення складений 18 лютого 2019 року

Головуючий