УХВАЛА

про повернення позовної заяви

13 лютого 2019 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Леньо С. І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та затвердження угоди про порядок участі у вихованні та утриманні дитини, визначення розміру аліментів, поділ майна подружжя -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, просить ухвалити рішення, яким:

розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами 28.08.2010р. Сихівським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції;

визначити місце проживання дитини разом з позивачем та затвердити угоду про порядок участі у вихованні та утриманні доньки ОСОБА_3, 02.10.2014р.н.;

визначити розмір аліментів що підлягають сплаті відповідачем на утримання неповнолітньої дитини;

здійснити поділ майна подружжя між позивачем та відповідачем відповідно до запропонованого в судовому засіданні способу розподілу.

Предявлена позовна заява ухвалою судді від 10.01 2019 р. залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

У вказаній ухвалі зазначено:

«Зокрема, згідно п. п. 4, 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, серед іншого, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно ч. 6 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В свою чергу, суд, згідно п. 4 ч. 5 цієї статті, зберігаючи обєктивність і неупередженість лише сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з мотивів позову, позивачем в тому числі предявлено вимогу про визначення місця проживання дитини разом з нею, однак, відносно такої вимоги в позовній заяві не зазначено способу захисту прав та інтересів і зокрема, за якою адресою позивач просить визначити місце проживання дитини. Крім того, відносно такої вимоги не викладено обставин, якими вона обґрунтовується та взагалі відсутні посилання на докази, що підтверджують ці обставини.

Те саме стосується вимоги про затвердження угоди про порядок участі у вихованні дитини, де взагалі не зазначено який саме спосіб участі у вихованні дитини належить встановити судовим рішенням.

Що стосується вимоги визначення розміру аліментів, така не відповідає способу захисту, передбаченого законом, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно розяснень, наданих в п. 22 Постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом ч. 1 ст. 71 СК України.

Разом з тим, відносно вимоги про поділ майна подружжя позивачем не зазначено способу такого поділу, як і не зазначено про неможливість досягнути домовленості про такий поділ, хоча за змістом позовних вимог до спільного майна подружжя позивач відносить один обєкт нерухомості, три автомобіля та обладнання стоматологічного кабінету.

Крім того, відносно обладнання кабінету стоматології, що знаходиться по вул. Болгарській, 4 у м. Львові взагалі відсутні посилання на обставини, які підтверджують, що таке майно набуто за час подружжя і взагалі не перелічено такого майна.

Всупереч вимогам п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи.

Також, згідно п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Жодного підтвердження позовна заява не містить, внаслідок чого така також не відповідає вимогам п. п. 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За змістом ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на момент подання позову, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

За подання позовної заяви про розірвання шлюбу з одночасним поділом майна судовий збір справляється за розірвання шлюбу і за поділ майна.

Відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в тій же редакції, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду (704,80 грн.).

Згідно пп. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в тій же редакції, за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду (704,80 грн.).

За подання до суду позовної заяви про поділ майна подружжя при розірванні шлюбу справляється судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704,80 грн.) та не більше 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (5286 грн.), встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Згідно мотивів позову, позивачем предявлено три вимоги немайнового характеру, а саме, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та визначення участі у вихованні дитини, за предявлення яких згідно згаданих вище норм належить сплатити судовий збір в загальному розмірі 2114,40 грн. (704,80 * 3 = 2114,40).

Відносно таких вимог позивач не звільнена від сплати судового збору. Доказів про протилежне суду не подано.

Згідно поданих квитанції, позивачем сплачено судовий збір в загальному розмірі 1585,80 грн. (881 грн. та 704,80 грн.).

Таким чином, відносно вимог немайнового характеру позивачу належить доплатити 528,60 грн. (2114,40 1585,80 = 528,60 грн.).

Крім того, згідно пп. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

У позовах про визнання права власності, ціна позову, згідно пп. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, визначається вартістю майна.

Всупереч зазначеним нормам, відносно вимоги про поділ майна подружжя відсутнє будь-яке посилання на докази про вартість такого майна, що відповідно, виключає можливість визначити ціну позову за такою вимогою та як наслідок, розмір судового збору, який підлягає сплаті.

Таким чином, відносно вимоги про поділ майна подружжя позивачу належить не лише зазначити спосіб такого поділу, але й вартість цього майна і в залежності від цього, сплатити судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704,80 грн.) та не більше 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (5286 грн.), встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.».

Для усунення цих недоліків судом був встановлений десятиденний строк з дня вручення позивачу ухвали. Однак, отримавши ухвалу 26.01.2019 року, в десятиденний строк позивач не усунула недоліки, не виконала вказані в ухвалі вимоги.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

З огляду на викладене, керуючись ст. 185 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та затвердження угоди про порядок участі у вихованні та утриманні дитини, визначення розміру аліментів, поділ майна подружжя вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 354, 355, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.