Єдиний унікальний номер 243/2799/19 Номер провадження 22-ц/804/2189/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Агєєва О.В., Соломахи Л.І.

за участю секретаря судового засідання Самойленко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 червня 2019 року у цивільній справі № 243/2799/19 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості одержання права на спадкування (суддя першої інстанції Воронков Денис Володимирович), -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості одержання права на спадкування.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , з яким вона мешкала у цивільному шлюбі з липня 1989 року.

Вона мешкала разом з померлим ОСОБА_3 майже 30 років без реєстрації шлюбу разом за однією адресою, мали спільний сімейний бюджет, вели спільне господарство, сплачували комунальні платежі, робили поточний ремонт в будинку, тощо.

Зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_3 вона мешкала у будинку його батьків. Після смерті батьків чоловіка, останній часто став хворіти на серцево-судину недостатність, ішемічну хворобу серця, а також у нього дуже боліли ноги. Останні декілька років він страждав на болі у ногах та йому було тяжко пересуватися, оскільки у нього загострився облітеруючий атеросклероз нижніх кінцівок. З початку 2018 року ОСОБА_3 самостійно не міг пересуватися по квартирі і фактично був прикований до ліжка. Отже фактично вона здійснювала догляд за чоловіком у зв`язку з його хворобою.

Її цивільний чоловік ОСОБА_3 з рідним братом - відповідачем ОСОБА_1 стосунків не мав і вони не спілкувалися. Ні чоловік, ні вона не знали навіть де живе відповідач. Відповідач фактично з`явився тільки на похоронах її чоловіка.

Позивач просила суд першої інстанції встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрацію шлюбу ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_3 ; змінити черговість одержання права на спадкування, надавши їй - ОСОБА_2 право на спадкування разом зі спадкоємцями тієї черги, які мають право на спадкування.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості одержання права на спадкування задоволені у повному обсязі.

Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Змінено черговість одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_3 , надавши ОСОБА_2 право на спадкування разом з ОСОБА_1 , як спадкоємцем другої черги.

Додатковим рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2019 року судові витрати у вигляді судового збору в сумі 768,40 грн. віднесено у рахунок позивачки - ОСОБА_2 .

Із рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 червня 2019 року не погодився відповідач - ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що не згоден з вказаним вище рішенням і вважає його незаконним, необґрунтованим і підлягаючим скасуванню згідно до частини 1 статті 376 ЦПК України.

Відповідач просить Донецький апеляційний суд скасувати рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 21 червня 2019 року і відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову в повному обсязі. Визнати відсутність у ОСОБА_2 права на спадкування. Визнати позивача ОСОБА_2 винною у численних зловживаннях процесуальними правами та стягнути з ОСОБА_2 штраф у дохід державного бюджету. Постановити окрему ухвалу щодо свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (на суді присутній не був, проте його підпис є у «Акті про обстеження матеріально-житлових умов» неправдивість якого доведена позивачем посиланням на те, що в 1989 р. вона, позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мешкали в її власній квартирі) стосовно надання ними неправдивих показань і направити її прокурору або органам досудового розслідування. Судові витрати у розмірі судового збору на апеляційне оскарження та на копіювання матеріалів справи покласти на позивача ОСОБА_2 і стягнути з неї на користь відповідача ОСОБА_1 суму судових витрат в повному обсязі. Стягнути з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 компенсацію за відрив від звичайних занять за п`ять днів (07.05.2019, 10.06.2019, 13.06.2019, 21.06.2019 та день апеляційного розгляду).

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року апеляційну скаргу відповідача було залишено без руху у зв`язку з тим, що апеляційна скарга не відповідала вимогам, передбачених ст. 356 ЦПК України.

21 жовтня 2019 року на адресу Донецького апеляційного суду від відповідача по справі надійшла апеляційна скарга оформлена відповідно до закону разом з копіями апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано позивачу по справі строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 05 листопада 2019 року.

Копії ухвал про відкриття апеляційного провадження учасниками справи отримані (а.с. 130,131), копія апеляційної скарги відповідача позивачем по справі отримана (а.с. 131). Відзив на апеляційну скаргу від позивача по справі до Донецького апеляційного суду не надійшов.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 , пояснення позивача ОСОБА_2 , представника позивача ОСОБА_2 адвоката Керанчук В.Б., дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції послався на те, що позивачем надані належні та допустимі докази щодо тривалого перебування ОСОБА_3 у безпорадному стані, який потребував опіки, матеріального забезпечення, як це визначено статтею 1259 ЦК України.

З вказаним висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 передбачено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі ст.1261 ЦК.

Інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки, який породжує юридичні наслідки, передбачений Цивільним кодексом 2004 року і такий факт може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року.

Частиною 1 статті 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини другої статті1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями цієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно зі змістом указаної норми закону при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

У пункті 6 вказаного вище Пленуму судам роз`яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем. Тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами), 2) матеріальне забезпечення спадкодавця, 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріальне вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири, 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3, 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову, необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Проте позивачем не доведено наявність зазначених вище юридичних фактів у їх сукупності, що є її процесуальним обов`язком у силу статті 12, 81 ЦПК України.

Доводи позивача про те, що вона тривалий час опікувалась спадкодавцем та надавала допомогу, не може бути достатньою обставиною для зміни черговості спадкування в розумінні частини другої статті 1259 ЦК України.

Безпорадний стан спадкодавця повинен підтверджуватися медичними документами, а не лише показаннями свідків.

Як вбачається із Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 219/375/386 ОСОБА_3 знаходився на лікуванні у хірургічному відділенні № 1 з 26.03.2018 року по 05.04.2018 року, де зазначено, що загальний стан пацієнта важкий (а.с. 12-13).

Із виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 269/118/380 вбачається, що ОСОБА_3 знаходився на лікуванні у травматологічному відділенні Міської клінічної лікарні м. Слов`янська з 05.04.2018 року по 04.06.2018 року, де зазначено, що хворий ОСОБА_3 самостійно не пересувається (а.с. 8-9).

Випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 727 вбачається, що ОСОБА_3 знаходився на лікуванні у травматологічному відділенні Міської клінічної лікарні м. Слов`янська з 22.09.2018 року по 12.11.2018 року, де зазначено, що стан ОСОБА_3 задовільний (а.с. 10-11).

Із матеріалів справи, а також пояснень в судовому засіданні апеляційного суду позивача ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_3 група інвалідності встановлена не була. Також матеріали справи не містять висновок МСЕК про те, що ОСОБА_3 потребував по стороннього нагляду.

Тобто, апеляційний суд вражає, що безпорадний стан ОСОБА_3 не підтверджений.

Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у Постановах від 18 лютого 2019 року у справі № 569/18047/17-ц, провадження № 61-40302св18; від 31 січня 2019 року у справі ; 219/2998/17, провадження № 61-35621св18; від 22 травня 2019 року у справі № 428/1839/17, провадження № 61-29451св18; від 13 червня 2019 року у справі № 405/4624/16-ц, провадження № 61-28179св18.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Відповідно до копії домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_2 ) відповідач ОСОБА_1 зареєстрований у вказаному будинку (а.с. 71-81).

Як вбачається із копій спадкових справ, наданих Першої слов`янською державною нотаріальною конторою Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 12 грудня 2019 року за № 3037/01-16, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 гр. ОСОБА_8 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_1 25 квітня 2018 року звертався до Першої слов`янської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_8 та ІНФОРМАЦІЯ_6 після смерті померлого брата ОСОБА_3 (а.с. 159-193).

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 червня 2019 року скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача в частині зміни черговості одержання права на спадкування.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем за подання апеляційної скарги сплачено 1152,60 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 576, 30 грн.

Відповідно до частини 2 статті 138 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Вимоги відповідача ОСОБА_1 про стягнення з позивача ОСОБА_2 компенсації за відрив від звичайних занять за 07.05.2019 року, 10.06.2019 року, 13.06.2019 року та 21.06.2019 року, є безпідставними, оскільки такі вимоги в суді першої інстанції не розглядались.

Що стосується компенсації за відрив від звичайних занять в день слухання справи в суді апеляційної інстанції, то такі вимоги підлягають частковому задоволенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 25 грн. 13 коп., виходячи з наступного.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 році встановлена мінімальна заробітна плата: у місячному розмірі з 1 січня 4173 грн., у погодинному розмірі з 1 січня 25, 13 грн.

Із протоколу судового засідання від 04.12.2019 року вбачається, що судове засідання розпочато о 10 год. 05 хв., закінчено в 11 год. 06 хв. (а.с. 142-144).

24 грудня 2019 року судове засідання тривало з 09 год.00 хв. до 10 год. 00 хв., тоді до сплати підлягає: 25,13 грн. х 2 = 50,26 грн., пропорційно задоволених вимог, стягненню підлягає 25,13 грн.

Щодо вимог апеляційної скарги відповідача щодо стягнення з ОСОБА_2 штрафу у дохід державного бюджету, то вказані вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 червня 2019 року скасувати в частині зміни черговості одержання права на спадкування, ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну черговості одержання права на спадкування відмовити.

В іншій частині рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 червня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 576 (п`ятсот сімдесят шість) грн. 30 коп., компенсацію за відрив від звичайних занять в розмірі 25 (двадцять п`ять ) грн. 13 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 24 грудня 2019 року

Суддя: О.Д.Канурна