ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«07» лютого 2019 року м. Херсон

Справа № 653/2779/15-ц

Провадження № 22-ц/819/197/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя - доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.
секретарПісоцька Т. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області у складі судді Крапівіної О. П. від 26 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визначення місця проживання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа - Служба у справах дітей Генічеської районної державної адміністрвції про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, а в серпні 2016 року з позовом про позбавлення батьківських прав, визначення місця проживання малолітніх дітей, які ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 13 грудня 2017 року об'єднані в одне провадження.

В обґрунтування позову зазначив, що 18 березня 2006 року він та ОСОБА_6 уклали шлюб, від якого мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з ним та його матір'ю - ОСОБА_9.

Відповідач покинула його з синами, до дітей не приходить, не спілкується з ними, не телефонує їм, не надає фінансової допомоги, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, що свідчить про не виконання нею своїх батьківських обов'язків.

Позивач просив суд розірвати шлюб зареєстрований між ним та ОСОБА_6; стягнути з ОСОБА_6 аліменти на дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 вересня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття; визначити місце проживання малолітніх дітей з батьком ОСОБА_5, за адресою: АДРЕСА_1, позбавити відповідачу батьківських прав щодо їх дітей.

В травні 2017 року ОСОБА_6 звернулась з зустрічним позовом до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей з матір'ю.

Мотивувала позов тим, що з 18 березня 2006 року вона з ОСОБА_5 перебувають у шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей. Разом не проживають з 2013 року через різні погляди на життя і ведення господарства. Вона вимушена була з синами повернутися до своїх батьків у АР Крим, про місце проживання дітей з нею вони з чоловіком досягли згоди, і про те, що він буде приймати участь у їх вихованні та утриманні.

Проте, добровільно чоловік допомоги не надавав і вона звернулася з позовом до суду.

Рішенням Совєтського районного суду Автономної республіки Крим від 30 вересня 2013 року стягнуто з ОСОБА_5 на її користь аліменти на дітей, виконавчий лист, виданий на його підставі знаходиться на примусовому виконанні у ДВС.

На початку березня 2014 року відповідач приїхав до її батьків і вмовив її повернутися, обіцяючи повністю змінити їх сімейне життя та бажання об'єднання родини.

Вона повірила чоловіку та повернулася з дітьми в смт Новоолексіївка Генічеського району до будинку, що належить ОСОБА_9 - матері чоловіка.

Між ними почалися знову сварки і 19 червня 2015 року чоловік, застосувавши до неї фізичну силу, виставив її з будинку, заборонивши до нього заходити. За фактом протиправних дій чоловіка вона звернулася до Генічеського РВ УМВС із заявою про порушення кримінальної справи, оскільки, відповідно до висновку експерта, їй заподіяно легкі тілесні ушкодження.

Після вказаних подій, відповідач усілякими способами перешкоджає її спілкуванню з дітьми, навіть по телефону. Вона безліч разів приходила до дітей, але чоловік не відчиняв їй двері, не пускав до будинку. Хотіла домовитися з ним, щоб діти проживали з нею, однак він категорично проти такого спілкування, не зазначаючи причин. При будь - якому побаченні з дітьми вони бояться з нею розмовляти чи-то побоюючись покарання батька, чи-то через його висловлювання на її адресу, дискримінуючи її, як матір.

За допомогою школи та вчителів, де навчаються діти, вона передавала їм одяг, іграшки, кошти, однак чи потрапляло це до них, їй не відомо.

Створення перешкод у спілкуванні їй з дітьми порушує не тільки її права, як матері, а в першу чергу, порушує права і суперечить інтересам самих дітей.

ОСОБА_6 просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_5; визначити місце проживання малолітніх дітей з матір'ю, у задоволенні позовних вимог батька - відмовити.

Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 17 жовтня 2017 року позовну заяву ОСОБА_5 в частині позбавлення батьківських прав залишено без розгляду, позовну заяву про визначення місця проживання дітей з батьком та зустрічну позовну заяву ОСОБА_6 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей з матір'ю прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об'єднано в одне провадження /т. 1, а. с. 98 - 99/.

Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 13 грудня 2017 року об'єднано в одне провадження цивільну справу № 653/2779/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа - служба у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей та цивільну справу № 653/2744/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визначення місця проживання дітей з батьком.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 26 січня 2018 року позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 18 березня 2006 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Советського районного управління юстиції АР Крим, актовий запис № 11.

В іншій частині позову - відмовлено.

Позов ОСОБА_6 задоволено.

Визначено місце проживання малолітніх дітей - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, за адресою: АДРЕСА_2.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині визначення місця проживання дітей.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду в частині визначення місця проживання малолітніх дітей з матір'ю скасувати, ухвалити нове, яким визначити місце проживання дітей разом з батьком в АДРЕСА_1. У задоволенні позову ОСОБА_6 про визначення місця проживання дітей з матір'ю відмовити, в решті рішення суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд не надав належної оцінки та не мотивував у рішенні необхідність припинення проживання дітей у безпечному, спокійному та стійкому середовищі і поміщення їх у нестійке, загрозливе їм середовище. Окрім того судом не врахована думка дітей з приводу того, з ким із батьків вони хочуть проживати.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6, вважаючи рішення законним, обґрунтованим та таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Справа переглядається судом апеляційної інстанції лише в частині доводів апеляційної скарги щодо визначення місця проживання дітей з матір'ю.

Представник служби у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації, який був присутнім у попередніх судових засіданнях, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що думка органу опіки і піклування щодо предмета спору викладена у висновку від 06 лютого 2019 року, наданому апеляційному суду.

Враховуючи необхідність дотримання строків розгляду справи, колегія суддів вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутність представника органу опіки і піклування.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, думку дітей, допитавши у якості свідків педагога і психолога, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню частково з наступних підстав.

Визначаючи місце проживання дітей з матір'ю, суд першої інстанції виходив з того, що позивач та відповідач люблять своїх дітей, бажають їх виховувати, обидва позитивно характеризуються, але мають проблеми спілкування між собою з приводу подружнього життя та виховання дітей, тому суд не дійшов висновку про те, що хтось зі сторін може негативно вплинути на дітей та не має права на їх виховання, вважав наявними підстави визначення місця проживання дітей з матір'ю, оскільки відсутні правові підстави, передбачені нормами матеріального права та Декларацією з прав дитини для розлучення дітей зі своєю матір'ю - ОСОБА_6.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 березня 2006 року і мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Подружнє життя сторін не складалося внаслідок сварок у сім'ї, ініціатором яких, як зазначила ОСОБА_6, був її чоловік - ОСОБА_5

Як наслідок такої поведінки чоловіка ОСОБА_6, не маючи власного житла, ні у смт. Новоолексіївці, ні в будь-якому іншому місці Херсонської області, виїхала у 2013 році з дітьми до своїх батьків до Совєтського району АР Крим.

Оскільки чоловік у добровільному порядку не надавав допомоги дітям, ОСОБА_6 звернулася з позовом до суду, і рішенням Совєтського районного суду АР Крим від 30.09.2013 року стягнуто аліменти на дітей з ОСОБА_5 на її користь (т.1 а.с.50-51).

За вказаним судовим рішенням і виданим на його підставі виконавчим листом, звернутим до примусового виконання, батько аліменти не сплачував, що підтверджується довідкою-розрахунком ВДВС Генічеського РУЮ (т.1 а.с.52-68).

Проживаючи в Криму, старший син подружжя - ОСОБА_7, пішов на навчання у перший клас до Совєтської середньої школи №3(т.1 а.с. 87). Згідно характеристики зі школи, дитина була підготовлена до навчання, знала букви та цифри, могла писати та читати по складах, проявила себе доброю, дружелюбною, комунікабельною; мама займалась вихованням сина, постійно цікавилася його успіхами; батько дитини - ОСОБА_5 у період навчання з вересня 2013 року по березень 2014 року у школі жодного разу не був і сином не цікавився (т.1 а.с. 87).

Як зазначила ОСОБА_6, і ОСОБА_5 цього факту не заперечував, у березні 2014 року він приїхав до дружини в Крим, перепросився, вмовив повернутися її з дітьми, пообіцяв, що їх подружнє життя зміниться.

Відповідачка-позивачка повернулася з дітьми до чоловіка у смт. Новоолексіївка Генічеського району Херсонської області до будинку, що належить на праві власності її свекрусі - ОСОБА_9

Між подружжям знову почалися сварки, і 19.06.2015 року ОСОБА_6 пішла з дому, як вона зазначає, внаслідок того, що чоловік її побив та вигнав, заборонивши повертатися.

Згідно висновку експерта №104-г від 25.06.2015 року, у ОСОБА_6 при освідуванні були виявлені крововиливи лівого плеча, які виникли від дії тупих предметів, можливо 19.06.2015 року, і відносяться до легких тілесних ушкоджень (т.1 а.с. 54).

За заявою ОСОБА_6 Генічеським РВ УМВС було порушено кримінальну справу, згодом внесено до ЄРДР і досудове слідство у ній триває (т.1 а.с. 56,59).

Починаючи з червня 2015 року діти проживають з батьком та бабусею (т.1 а.с. 7,8).

За позовом ОСОБА_5, заочним рішенням Генічеського районного суду від 01.10.2015 року, яке ухвалою цього ж суду скасовано 24.12.2017 року та призначено справу до розгляду в загальному порядку, розірвано шлюб між подружжям ОСОБА_5, стягнуто аліменти з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 на дітей (т.1 а.с. 27,35).

Рішенням Генічеського районного суду від 15 жовтня 2016 року ОСОБА_6 визнано втратившою право користування житловими приміщеннями у будинку, належному її свекрусі - ОСОБА_9 (т.2 а.с.50).

Тлумачення частини першої ст. 161 ЦК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов'язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, №31111/04, параграф 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, №10383/09, параграф 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об'єктивних обставин спору, а вже тільки потім прав батьків.

Отже, при розгляді даної справи щодо місця проживання дітей суд, насамперед має виходити з інтересів самих дітей та балансу між інтересами дітей, правами батьків на виховання дітей й обов'язками батьків діяти у їх інтересах.

Відповідно до договору найму житла від 10.06.2017 року та нотаріально посвідченого договору оренди житлового приміщення від 07.05.2018 року, ОСОБА_6 є наймачем трьохкімнатного будинку, розташованого у АДРЕСА_3, терміном до 07.05.2028 року (т.1 а.с. 209-213).

Відповідачка-позивачка ОСОБА_6 з лютого 2018 року працює продавцем продовольчих товарів у ФОП ОСОБА_11 (а.с.215-217).

ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем роботи та проживання (т.1 а.с. 219-221).

Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов від 04.09.2018 року, ОСОБА_5 має належні житлово-побутові умови для проживання дітей (т.1 а.с. 55, 272).

За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується добре, працює у ФОП Умерова з липня 2018 року (т.1 а.с.299).

Разом з тим, відповідно до вимоги про судимість, 07 вересня 2005 року ОСОБА_5 притягувався до кримінальної відповідальності Генічеським районним судом Херсонської області за ч. 1 ст. 310 КК України за незаконний посів і вирощування снодійного маку і конопель /а. с. 89/.

ОСОБА_6 звертала увагу суду на вказаний факт і чому такий батько може навчити дітей.

Відповідно до частини першої - третьої статті 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Суд має право постановити рішення всупереч думки дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Колегія суддів заслухала думку ОСОБА_7 і ОСОБА_8 щодо їх бажання проживати з одним із батьків

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, як і ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, зазначили, що хочуть проживати з батьком і бабусею; діти напружені; обоє повторюють слова свого батька про те, що мама їх покинула.

Слід зазначити, що ОСОБА_7 досить емоційний не стриманий, категоричний, різкий. Навіть в судовому засіданні, перебуваючи в залі суду, він не вмів себе вести: без дозволу заходив до зали, починав викрикувати, доки йому не надали слова. На поставлені йому судом запитання щодо мами, їх спільного проживання у минулий період, відповідав різко, однозначно, при цьому, присутній педагог ОСОБА_12 констатувала неправдиві відповіді дитини. ОСОБА_8, на думку суду, є вразливим, під час запитань про маму плакав.

У колегії суддів склалася думка, що ОСОБА_7 перебуває під впливом батька щодо категоричного заперечення присутності мами у його житті, а ОСОБА_8 - ще недостатньо зрілий, щоб мати власну думку з поставленого питання.

Тому, незважаючи на думку дітей щодо місця їх проживання з батьком, колегія суддів вважає, що ця думка дітям нав'язана батьком та не відповідає якнайкращим інтересам самих дітей виховуватися у спокійній, доброзичливій обстановці, яка б сприяла їх гармонійному розвитку, становленню і формуванню, як людини, як чоловіків, без викривленої свідомості щодо ролі жінки, матері у житті людини і, насамперед у їхньому житті.

Психоемоційний стан дітей пов'язаний з поведінкою батька у сім'ї, його зневажливим відношенням до своєї дружини, нав'язуванням дітям думки, що мама їх покинула.

ОСОБА_6 зазначала, що чоловік чинив їй перешкоди та не надавав можливості бачитися, спілкуватися з дітьми, був категорично проти подарунків, які вона приносила.

Такі твердження відповідачки-позивачки підтверджуються її численними зверненнями та відповідями Служби у справах дітей Генічеської РДА; висновком РДА від 25.10.2016 року (т.1 а.с.58) з якого вбачається, що ОСОБА_6 неодноразово протягом 2015 року зверталася до Служби у справах дітей з питання перешкоджання їй чоловіком у спілкуванні з дітьми; особистому прийомі у начальника Служби в лютому 2016 року (т.1 а.с. 58,233,234-243).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 пояснила, що працює в школі, є вчителем ОСОБА_8, який навчається у третьому класі та знає його старшого брата ОСОБА_7, викладала йому деякі предмети, і обізнана із обставинами, що стосуються навчання, успішності дітей та участі мами дітей у їх вихованні. Зазначила, що успішність ОСОБА_7 погіршилася за останні три роки, відчувається відсутність батьківського контролю та сприяння батька у підготовниці і навчанні. Також вказала, що ОСОБА_8 прийшов до першого класу не підготовлений, відчувається, що бракує батьківської уваги дитині, допомоги у навчанні.

Свідок зазначила, що мати хлопчиків - ОСОБА_6 систематично відвідує дітей у школі, сидить на уроках, допомагає ОСОБА_8 на уроках праці, приходить із подарунками, які батько дітей заборонив приймати. Років три-півтора тому, діти були спокійними, нормально спілкувалися з мамою, були раді побаченням з нею. Однак все змінилося. ОСОБА_7, побачивши маму - не підпускає до себе, відштовхує. ОСОБА_8 - нервується, плаче.

Батько хлопчиків вчинив у школі скандал з приводу того, що вона дозволила мамі передати дітям подарунки, навіть прийшлось викликати поліцію, щоб заспокоїти батька.

Вважає, що батько виховує дітей неправильно, жорстоко по відношенню до матері, і надалі, в такій ситуації стан дітей може погіршуватися.

Допитана в судовому засіданні психолог ОСОБА_13 пояснила, що проводила діагностичне обстеження ОСОБА_7 та ОСОБА_8, про що склала протокол від 09.01.2019 року та зазначила, що її хвилює психо-емоційний стан дітей, оскільки вони напружені, залякані, у їхньому житті нівелюється образ і значення матері, жінки.

Батькам дані рекомендації щодо виправлення ситуації, що сталась. Вважає неможливим розлучати братів між собою, тому що це може бути додатковою для них стресовою ситуацією.

Незважаючи на те, що ОСОБА_5 з власної ініціативи залучив до апеляційної скарги висновок психолога, і час, що минув з дати його складання (14.02.2018 року) та рекомендацій, викладених у ньому він не виконав і не намагається виконувати, забезпечивши довгострокове відвідування дітей занять з психологом (т.1 а.с. 217).

Згідно наданих Новоолексіївською ЗОШ №1 характеристик на ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та довідки про відвідування ними занять в школі, вбачається зниження рівня успішності у ОСОБА_7, часті випадки невиконання домашніх завдань, у ОСОБА_8 - відсутні підготовка до початкової школи, труднощі у навчанні, потреба у додаткових заняттях, посилення уваги та участі батька до навчання і розвитку дитини; потреба у консультаціях психолога у зв'язку з боязню, замкнутістю дитини; наявність у дітей значних пропусків уроків, які не підтверджені у ряді випадків медичними довідками (т.1 а.с.218,218а).

Службою у справах дітей Генічеської РДА впродовж перебування справи в апеляційному суді надано висновки про визначення місця проживання малолітніх дітей від 07 травня 2018року, 11 вересня 2018 року і 06 лютого 2019 року, згідно яких, місце проживання дітей ОСОБА_7 і ОСОБА_8 слід визначити з матір'ю /т. 1 а. с. 244 - 252, 255 - 258/.

Згідно зазначених висновків, орган опіки і піклування вважав необхідним визначити місце проживання дітей з мамою, після налагодження нею психоемоційного контакту з дітьми.

Налагодження такого контакту між дітьми і мамою, але найважливіше - це заняття дітей з психологом з метою стабілізації їх психо-емоційного стану, можливо на думку колегії, лише за умови проживання дітей з матір'ю, тому що батько акумулював і буде продовжувати акумулювати негативне ставлення дітей до матері, перешкоджав і буде перешкоджати зустрічам дітей з матір'ю і її участі у їх вихованні: за рік, що минув, від дня надання висновку психологом Генічеського РЦСССДМ ОСОБА_14 від 14 лютого 2018 року та рекомендацій щодо доцільності довгострокового відвідування дітьми психолога, батько не забезпечив синам занять з психологом і не збирається їх забезпечувати у майбутньому.

Даючи оцінку зібраним у справі доказам, дотримуючись найважливіших інтересів дітей та враховуючи обставини, на які вказував ЄСПЛ при розгляді справ такої категорії, колегія суддів вважає, що у найкращих інтересах ОСОБА_7 і ОСОБА_8 буде збереження їх зв'язків не з сім'єю батька, де вони проживають, де обстановка у якій вони виховуються є «особливо непридатною» і «явно неблагополучною» для їх психічного здоров'я, виховання, навчання, гармонійного розвитку.

У найкращих інтересах дітей буде проживання їх з мамою, яка здатна, на відміну від батька, забезпечити їм розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним, при цьому вона не перешкоджатиме спілкуванню батька з дітьми.

Посилання ОСОБА_5, в апеляційній скарзі на те, що у суду були відсутні підстави зміни місця проживання дітей є безпідставними та з огляду на вищезазначене не заслуговують на увагу.

Посилання у скарзі на те, що мати чинила насилля над дітьми підлягають відхиленню, як такі, що не стверджені належними доказами і не знайшли підтвердження в судовому засіданні.

Доводи скарги про те, що судом не встановлено негативного впливу тата на дітей також підлягають відхиленню, як такі, що спростовуються характеристиками на дітей, протоколом діагностичного обстеження дітей, поясненнями свідка ОСОБА_12

Зазначення у скарзі ОСОБА_5, про те, що матір дітей ніхто не виганяв і не позбавляв житла, спростовуються заявою ОСОБА_6 до РВ УМВС, порушення кримінальної справи, внесення до ЄРДР, висновком експертизи про заподіяння ОСОБА_6 19.06.2015 року тілесних ушкоджень, рішенням суду про визнання ОСОБА_6 втратившою право користування житлом.

Разом з тим, слід зазначити, що суд безпідставно послався як на підставу визначення місця проживання дітей з матір'ю на принцип 6 Декларації прав дитини про те, що малолітня дитина не повинна, крім виняткових випадків, бути розлучена зі своєю матір'ю, оскільки Декларація не є частиною українського законодавства, тому рішення суду слід змінити, виключивши з мотивувальної частини посилання на вказану норму права.

Керуючись ст.ст.367,376 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 26 січня 2018 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення суду посилання на принцип 6 Декларації прав дитини, як на підставу визначення місця проживання дітей з матір'ю.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Головуючий підписЛ. П. Воронцова
Судді: підпис підписП. Я. Ігнатенко О. М. Полікарпова

Дата складання повного судового рішення 12 лютого 2019 року.

З оригіналом згідно: Копія постанови оформлена 12 лютого 2019 року Постанова набрала законної сили 07 лютого 2019 року

Суддя Секретар судового засідання Л. П. Воронцова Т. І. Пісоцька