Справа № 420/173/19
Провадження № 22-ц/810/631/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м.Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Авалян Н.М. (суддя-доповідач)

суддів - Єрмакова Ю.В., Назарової М.В.

за участю секретаря судового засідання - Перишкіна Т.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Новопсковського районного суду Луганської області (суддя Чалий А.В.)

від 03 червня 2019 року

у справі про стягнення боргу

учасники справи

позивач - ОСОБА_1

відповідач 1 - ОСОБА_2

відповідач 2 - ОСОБА_3

відповідач 3 - ОСОБА_4

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

25 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що 26 березня 2014 року ОСОБА_2 отримав від КС «Імперіал ЛТД» кредит у на умовах строковості, зворотності та цільового використання, а відповіачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 взяли на себе зобов`язання відповідати в якості поручителів за крединитим зобов`язаннями позичальника ОСОБА_2 Позичальник ОСОБА_2 належним чином не виконував взяті на себе обов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість. 01 жовтня 2018 року між КС «Імперіал ЛТД» та позивачкою укладено договір відступлення права вимоги (цесія), за яким позивачка набула права кредитора за кредитним договором, який укладений з ОСОБА_2 . Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором, яка утворилась станом на 23 січня 2019 року, у розмірі 100 424,77 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 03 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 Цивільного кодексу України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа. Оскільки позивачка не наділена правом здійснювати фінансові операції відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», тому не може бути кредитором за кредитним договором.

Узагальнені доводи апеляційної скарги та відзивів на апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права. Зокрема, вважає помилковими посилання суду на норми ЦК України, що стосуються договору факторингу, оскільки позивачкою був укладений договір цесії.

Відповідачі правом відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Стислий виклад встановлених судом першої інстанції

фактичних обставин справи

26 березня 2014 року між Кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 620нп, згідно якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 19400,00 грн. Кредитний договір був укладений на умовах строковості, зворотності, цільового використання, платності та забезпеченості. Плата за користування кредитом відповідно до п.3.1 цього договору становить 70 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п.2.1 договору строк дії договору становить 24 фактичні місяці від дати отримання позичальником кредиту.

Відповідно до п.2.3. кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п. 2.1. договору.

В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором 26 березня 2014 року були укладені договори поруки між Кредитною спілкою «Імперіал ЛТД», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (№ нп/1); між Кредитною спілкою «Імперіал ЛТД», ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (№ 620нп/2).

Відповідно до п. 1.1 договорів поруки, які є ідентичними за своїм змістом, поручителі зобов`язуються перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

Згідно розрахунку позичальник ОСОБА_2 має заборгованість перед Кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» у розмірі 100424,77 грн.

23 січня 2019 року між Кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_1 був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно якого остання набула права вимоги та стала кредитором за кредитним договором № 620 нп від 26 березня 2014 року.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

В судове засідання учасники справи не з`явились, що відповідно до частини другої статті 372 Цивільного процесуального кодексу України не перешкоджає апеляційному розгляду справи з огляду на те, що вони належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, але припустився помилки у висновку про підстави для відмови в задоволенні позову.

Свій висновок апеляційний суд обґрунтовує наступним.

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Договір відступлення права вимоги є оспорюваним правочином, однак, у установленому законом порядку не визнавався недійсним з підстав його укладення з порушенням вимог чинного законодавства. Тому суд першої інстанції не вправі був робити висновки про права позивачки як нового кредитора за цим договором.

Разом з тим, суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин наступні норми матеріального права.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора.

Статтею 1 Закону України «Про кредитні спілки» визначено, що кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Статтею 21 Закону України «Про кредитні спілки» визначено види господарської діяльності кредитної спілки, а пунктом 11 частини першої цієї статті врегульовано, що провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої цим Законом, не допускається.

Отже, кредитна спілка як кредитодавець з огляду на особливості правового статусу, визначеного законом, не має права відступати право вимоги за кредитним договором, оскільки такі повноваження законом не передбачені.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постановах від 15 квітня 2015 року у справі № 6-59 цс15 та від 02 вересня 2015 року у справі № 6-667цс15, постанові Верховного Суду від 22 грудня 2018 року у справі № 642/1269/16-ц.

Оскільки надання кредитних коштів здійснено за рахунок об`єднання грошових внесків членів кредитної спілки, такі зобов`язання тісно пов`язані з особою кредитора і в силу положень статті 515 Цивільного кодексу України заміна кредитора у таких зобов`язаннях не допускається, а тому відступлення права вимоги Кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» не спричиняє правових наслідків.

З вказаної підстави не підлягає задоволенню позов про стягнення кредитної заборгованості з позичальника ОСОБА_2 .

Також не підлягає задоволенню позов про стягнення кредитної заборгованості з поручителів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , оскільки доказів того, що позивачці було відступлене право вимоги за договорами поруки суду надано не було і в позовній заяві позивачка на такі договори не посилалась.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 Цивільного процесуального України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Проте ухвалене у справі рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам у повному обсязі не відповідає, у зв`язку з чим підлягає зміні в частині мотивів, які стали підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до статті 376 Цивільного процесуального України підставами для зміни рішення є, зокрема: неповнота з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати, зокрема, у доповненні або зміні його мотивувальної частини.

Луганський апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції слід змінити у мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права частково прийняті до уваги, проте вони не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Судові витрати.

Оскільки позивачку звільнено від сплати судового збору, а у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, то судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи в апеляційному суді компенсуються за рахунок держави відповідно до частини шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 141,367, 374, 376, 381-384, 388-391 Цивільного процесуального кодексу України, Луганський апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 03 червня 2019 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Дата виготовлення повного тексту постанови - 27 вересня 2019 року.

Головуючий Н.М.Авалян

Судді Ю.В.Єрмаков

М.В.Назарова