Номер провадження: 22-ц/813/572/19
Номер справи місцевого суду: 500/1110/17
Головуючий у першій інстанції Трушина О.І.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 500/1110/17

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Віцько А.І.,

учасники справи:

- позивач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

- відповідачі 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит, за апеляційною скаргою адвоката Загарнюка Дениса Анатолійовича представника ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Трушиної О.І. о 14 годині 03 хвилині 24 травня 2018 року, повне рішення складено 01 червня 2018 року,

встановив:

У березні 2017 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі Банк) звернулося до суду з вищезазначеним уточненим у жовтні місяці позовом, в якому остаточно просить: 1) стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за Договором про іпотечний кредит № 1248 від 15.11.2006 р. у розмірі 9 305,28 доларів США (еквівалент - 244 144,32 грн., станом на 22.09.2017 року 1 дол. США = 26,237181 грн.) та - 346 234,74 грн., яких: - прострочений основний борг по кредиту 7 087,82 долара США; - строкові проценти за користування кредитом 46,90 доларів США; - прострочені проценти за користування кредитом 1 904,87 доларів США; - строкова комісійна винагорода за супроводження кредиту 1 320,00 грн.; - пеня за прострочений основний борг по кредиту 270 568,57 грн.; - пеня за прострочені проценти за користування кредитом 72 320,17 грн.; - пеня за прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту 1 986,00 грн.; - 3% річних за основним боргом 197,32 грн.; - 3% річних за відсотками 68,37 долара США; 2) в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 1248-н від 15.11.2006 р. в розмірі 9 305,28 доларів США та - 346 234,74 грн., з яких: - прострочений основний борг по кредиту 7 087,82 долара США; - строкові проценти за користування кредитом 46,90 доларів США; - прострочені проценти за користування кредитом 1 904,87 доларів США; - строкова комісійна винагорода за супроводження кредиту 1 320,00 грн.; - пеня за прострочений основний борг по кредиту 270 568,57 грн.; - пеня за прострочені проценти за користування кредитом 72 320,17 грн.; - пеня за прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту 1 986,00 грн.; - 3% річних за основним боргом 197,32 грн.; - 3% річних за відсотками 68,37 долара США, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартиру АДРЕСА_1 , та складається в цілому з двох жилих кімнат, житловою площею - 23,60 кв. м., та приміщень, зазначених на схематичному плані під індексами: 1 коридор, 2 туалет, 3 ванна, 4 житлова, площею - 7,60 кв. м., 5 житлова, площею - 16,00 кв. м., 6 кухня, 7 кладовка, 8 лоджія. Загальна площа квартири - 50,60 кв. м., яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Галайко О.Д. 15 листопада 2006 року за р. № 7977, зареєстрованим Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» в книзі 7-пр-133, номер запису 978, та електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 15.11.2006 року, реєстраційний номер 15979349, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на момент продажу.

Банк обґрунтовує свої вимоги тим, що 15.11.2006 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено Договір про іпотечний кредит № 1248. Згідно умов вказаного договору Банк надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 12 750,00 доларів США, строком на 240 місяців, з погашенням не пізніше 15.11.2026 року, зі сплатою відсотків у розмірі 11,5% річних, комісійної винагороди та інших платежів відповідно до умов договору. Цільове призначення кредиту для придбання квартири.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 15.11.2006 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено та нотаріально посвідчено Договір іпотеки. Згідно п. 1.2. вказаного договору предметом іпотеки є - квартира АДРЕСА_1 , та складається в цілому з двох жилих кімнат, житловою площею - 23,60 кв. м., та приміщень, зазначених на схематичному плані під індексами: 1 коридор, 2 туалет, 3 ванна, 4 житлова, площею - 7,60 кв. м., 5 житлова, площею - 16,00 кв. м., 6 кухня, 7 кладовка, 8 лоджія. Загальна площа квартири - 50,60 кв. м..

Крім того, у якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 15.11.2006 року між Банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (поручитель) було укладено договір поруки № 1, згідно якого поручитель несе солідарну, повну відповідальність за невиконання позичальником обов`язків за кредитним договором.

У зв`язку з невиконанням позичальником обов`язків за кредитним договором станом на 22.09.2017 року виникла заборгованість у вищевказаному розмірі (Т. 1, а. с. 1 2 зворотня сторона, 94 - 97).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 24.05.2018 року вищезазначений позов Банку задоволено.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором про іпотечний кредит №1248 від 15.11.2006 року в розмірі 9 305,28 доларів США (еквівалент 244 144,32 грн., станом на 22.09.2017 року 1 долар США = 26,237181 грн.) та - 346 234,74 грн., з яких: - прострочений основний борг по кредиту 7087,82 доларів США; - строкові проценти за користування кредитом 46,90 доларів США; - прострочені проценти за користування кредитом 1 904,87 доларів США; - строкова комісійна винагорода за супроводження кредиту 40,00 грн.; - прострочена комісійна винагорода за супроводження кредиту 1 320,00 грн.; - пеня за прострочений основний борг по кредиту 270 568,57 грн.; - пеня за прострочені проценти за користування кредитом 72 320,17 грн.; - пеня за прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту 1 986,00 грн.; - 3% річних за основним боргом 197,32 доларів США; - 3% річних за відсотками 68,37 доларів США.

В рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 1248-н від 15.11.2006 року в розмірі - 9 305,28 доларів США та - 346 234,74 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартиру АДРЕСА_1 , та складається в цілому з двох жилих кімнат, житловою площею - 23,60 кв. м. та приміщень, зазначених на схематичному плані під індексами: 1 коридор, 2 туалет, 3 ванна, 4 житлова, площею - 7,60 кв. м., 5 житлова, площею - 16,00 кв. м., 6 кухня, 7 кладовка, 8 лоджія. Загальна площа квартири - 50,60 кв. м., яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Галайко О.Д. 15 листопада 2006 року за р. № 7977, зареєстрованого Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» в книзі 7-пр-133, номер запису 978, та електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 15.11.2006 року, реєстраційний номер 15979349, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, яка буде встановлена на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на момент продажу.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що Банк повністю виконав свої обов`язки з надання кредиту. Позичальник порушив зобов`язання за кредитним договором з повернення тіла кредиту, сплати процентів та інших, передбачених кредитним договором платежів. Станом на 22.09.2017 року виникла заборгованість за кредитом. Пунктом 3.1.4 договору про іпотечний кредит передбачено право Іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим Договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання за Кредитним договором та/або цим Договором. За умовами договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником (Т. 2, а. с. 7 14).

Адвокат Загарнюк Д.А., діючий від імені ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову Банку в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що Банк у позові замовчує те, що зобов`язався надати кредит у сумі 12 750 доларів США або - 64 387,50 грн. по курсу НБУ, які ОСОБА_1 повністю виплатив. Заборгованість визначена, починаючи з 27.01.2011 року, тобто до цієї дати ОСОБА_1 сплачував все вірно. Правильність розрахунку про заборгованість неможливо перевірити без надання інформації про формулу нарахування відсотків, про рух коштів, сплаченої суми. Помилковим є посилання суду про те, що строк позовної давності повинен відраховуватися від дати остаточного повернення кредиту, оскільки згідно розрахунку заборгованість виникла 27.01.2011 року (початок перебігу), закінчення перебігу 27.01.2014 року по основному боргу та відсоткам. По пені та 3% річних закінчення перебігу 27.01.2012 року. Позов подано у березні 2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Позичальник сплачував кредит до 08.05.2015 року, у подальшому перестав сплачувати у зв`язку з різким зростанням курсу долара США. Є усі підстави для застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відсутні підстави для солідарного стягнення, оскільки порука припинилася. Суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи квитанцій про сплату коштів. Справу розглянуто за відсутності відповідачів за наявності клопотання про відкладення розгляду справи.

Адвокат Загарнюк Д.А. - представник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу Банк просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Банк вказує на помилковість доводів апелянта щодо можливого погашення кредиту в національній грошовій одиниці гривні, оскільки кредит було надано в іноземній валюті доларах США. Погашення кредиту також відбувалося у доларах США. Розмір заборгованості підтверджується наданим розрахунком. Помилковим є посилання на пропуск Банком строку позовної давності, оскільки останній платіж було здійснено 08.05.2015 року. Вимогу про дострокове погашення кредиту було направлено Банком 13.10.206 року, з позовом Банк звернувся 01.03.2017 року. Зміна курсу національної грошової одиниці гривні не є форс-мажорними обставинами. Мораторій на звернення стягнення на предмет іпотеки не розповсюджується по даній справі, оскільки у іпотекодавця у власності є інше нерухоме майно у Київській та Полтавській областях.

Представник Банку в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги. Посилалась на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Вказувала, що заборгованість за кредитом виникла у зв`язку з невиконанням позичальником обов`язків за кредитним договором. ОСОБА_1 передав в іпотеку належну йому квартиру, а поручитель ОСОБА_2 несе солідарну відповідальність у повному обсязі за невиконання умов кредитного договору.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. Причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань не надав.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, освідомленість її учасників про розгляд справи, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її інших учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з`явились у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції вищезазначеним вимогам законодавства у повній мірі не відповідає.

На підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених доказів суд першої інстанції дійшов правильного висновку про існування між сторонами договірних правовідносин з кредиту, необхідності солідарного стягнення суми заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 11, 15, 16, 192, 509, 524, 525, 526, 530, 533, 546, 553, 554, 559, 575, 610, 611, 627, 1054 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 7, 12, 33, Закону України «Про іпотеку») та процесуального (ст. ст. 263, 264 ЦПК України) права.

На підставі наявних у справі, наданих сторонами та досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

15.11.2006 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит № 1248, відповідно до умов якого останньому було видано кредит в сумі 12 750 доларів США або 64 387,50 грн. по курсу Національного банку України, строком - на 240 місяців, з терміном остаточного погашення кредиту - не пізніше 15.11.2026 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі - 11,5% річних, комісійних винагород та інших платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені в договорі. Кредит надано на придбання квартири за договором купівлі-продажу, розташованої за адресою - АДРЕСА_2 (Т. 1, а. с. 8 - 10).

Згідно п. 1.5 договору про іпотечний кредит ОСОБА_1 зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно до останнього робочого дня кожного звітного місяця, наступним за звітним. Проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі - 53,00 долара США та сплачувати проценти, нараховані Банком на залишок заборгованості за кредитом.

Факт отримання ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 12 750 доларів США підтверджується заявою на видачу готівки (Т. 1, а. с. 163).

У забезпечення належного виконання вказаного договору про іпотечний кредит 15.11.2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Галайко О.Д. за реєстровим № 7992 (Т. 1, а. с. 110 - 112).

Згідно п. 1.2. Іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме - квартира під АДРЕСА_1 , та складається в цілому з двох жилих кімнат, житловою площею - 23,60 кв. м., та приміщень, зазначених на схематичному плані під індексами: 1 коридор, 2 туалет, 3 ванна, 4 житлова, площею - 7,60 кв. м., 5 житлова, площею - 16,00 кв. м., 6 кухня, 7 кладовка, 8 лоджія. Загальна площа квартири - 50,60 кв. м..

Крім того, у якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 15.11.2006 року між Банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №1 до кредитного договору № 1248 (Т. 1, а. с. 11 - 12).

Відповідно до п. п. 1.1., 2.1, 3.1 договору поруки, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором №1248 від 15.11.2006 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

У разі порушення боржником виконання зобов`язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов`язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому цим договором.

Поручитель відповідає по зобов`язанням за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник.

Згідно з п. п. 4.3.1. - 4.3.3. договору про іпотечний кредит позичальник зобов`язався виконувати взяті на себе зобов`язання за цим договором. Повернути кредит в сумі 12 750 доларів США або 64 387,50 грн. по курсу Національного банку України, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору сплатити штрафні санкції у строки та на умовах, що визначені цим договором. У разі порушення умов цього договору та/або іпотечного договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та штрафних санкцій.

Встановлених кредитним договором термінів повернення наданого кредиту (основної суми) та термінів сплати відсотків за кредит позичальник не дотримався, у зв`язку з чим виникла заборгованість за договором про іпотечний кредит. 09.09.2016 року на адресу ОСОБА_1 була направлена вимога про дострокове повернення кредиту вих. №28/01-3/1248/13597 (Т. 1, а. с. 25), а 13.10.2016 року за вих. №28/01-3/1248/17145 (Т. 1, а. с. 24) вимога була направлена на адресу поручителя - ОСОБА_2 .. Заборгованість за кредитом не погашена.

Між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно із ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 546, 553, 554, 559 ЦПК України передбачено, що зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

За правилами ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом (ч. 3 ст. 575 ЦК України).

Іпотека, за визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про іпотеку» (далі Закон), - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право, у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 12 Закону передбачено, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 33 цього Закону передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до частини шостої та сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Згідно до частини першої статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до частини третьої статті 33 цього Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Оскільки беззаперечно встановлено невиконання позичальником обов`язків за кредитним договором, то правильним є висновок суду про необхідність солідарного стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

При цьому Основний Закон України не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (втратив чинність з 7 лютого 2019 року), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (втратив чинність з 7 лютого 2019 року).

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц викладено висновок щодо виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті. Відповідно до цієї постанови як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновок щодо можливості виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, та нарахування грошового зобов`язання, яке має компенсаційний характер (заборгованості за процентами), в іноземній валюті.

З урахуванням вищевикладеного, доводи апелянта про те, що Банк у позові замовчує те, що зобов`язався надати кредит у сумі 12 750 доларів США або 64 387,50 грн. по курсу НБУ, які ОСОБА_1 повністю виплатив, колегія суддів відхиляє, оскільки за умовами кредитного договору кредит надано в іноземній валюті, з визначенням його розміру у національній грошовій одиниці гривні на день видачі кредиту.

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1451цс16 зроблено висновок, що «відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). З договорів поруки вбачається, що у них не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.2 договору поруки) про його дію до припинення всіх зобов`язань боржника за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України. Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням».

У постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14 зроблено висновок, що «строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 ГПК України, стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18) вказано, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком у справі № 6-53цс14 і не вбачає підстав для відступлення від нього.

Вбачаючи вищевикладене, а зокрема правову позицію Великої Палати Верховного Суду, доводи апеляційної скарги про припинення поруки у повному обсязі відхиляються колегією суддів, оскільки умовами кредитного договору передбачено проведення погашення кредиту рівними частинами щомісяця у розмірі 53,00 долара США (п. 1.5). Таким чином, порука припинилася тільки відносно платежів поза шестимісячного строку, який передував пред`явленню позову.

Доводи апелянта про те, що заборгованість визначена, починаючи з 27.01.2011 року, тобто до цієї дати ОСОБА_1 все сплачував, кредит сплачено до 08.05.2015 року, а у подальшому позичальник перестав сплачувати у зв`язку з різким зростанням курсу долара США, суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи квитанцій про сплату коштів, справу розглянуто за відсутності відповідачів за наявності клопотання про відкладення розгляду справи, колегія судді не приймає до уваги, оскільки вони не свідчать про наявність порушень процесуального законодавства, не спростовують встановлені у справі фактичні обставини щодо порушення зобов`язань за кредитним договором, зводяться до власного тлумачення апелянтом характеру спірних правовідносин, не спростовують висновків суду першої інстанції, на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо розміру боргу, нерозповсюдження на правовідносини сторін дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню солідарно на користь Банку, колегія суддів виходить з наступного.

Підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Банку борг у розмірі, звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру повинно бути здійснено в рахунок погашення заборгованості у розмірі: 1) - основний боргу за кредитом у сумі 7 087,82 долара США; 2) - проценти строкові 46,90 доларів США; 3) - проценти прострочені 1 904,87 доларів США. Разом (7 087,82 долара США + 46,90 долара США + 1 904,87 долара США) 9 305,28 доларів США; 4) пеня по кредиту за один рік 10 312,41 грн.; 5) пеня про процентам за один рік 2 756,40 грн.; Разом пеня (10 312,41 грн. + 2 756,40 грн.) 13 068,81 грн.;6) 3% річних по тілу кредиту 197,32 долара США; 7) 3% річних по процентам 68,37 долара США.

У стягненні строкової комісійної винагороди за супроводження кредиту 40,00 грн., простроченої комісійної винагороди за супроводження кредиту 1 320,00 грн., пені за прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту 1 986,00 грн. необхідно відмовити, оскільки вони не засновані на положеннях п. 1.12. договору про іпотечний кредит про те, що комісійні винагороди сплачуються одразу після укладення цього договору, за зміну умов цього Договору за ініціативою Позичальника, за розрахункове-касове обслуговування при достроковому погашенні боргу. 40,00 грн. за комісійне обслуговування були сплачені 15.11.2006 року (Т. 2, а. с. 121). Банк не вказав за які надані послуги необхідно сплатити комісійну винагороду. Вимоги про стягнення пені за прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту є похідними від вимог про стягнення комісії, а тому в їх задоволенні також необхідно відмовити.

Доводи апелянта про те, що правильність розрахунку заборгованості неможливо перевірити без надання інформації про формулу нарахування відсотків, про рух коштів, сплаченої суми, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не спростовують надані Банком розрахунки щодо розміру заборгованості, свого варіанту розміру заборгованості апелянтом не надано.

Доводи апелянта щодо початку відрахування строку позовної давності з 27.01.2011 року, спростовуються розрахунком заборгованості, згідно якого останній платіж відбувся 08.05.2015 року (Т. 1, а. с. 100 105). З позовом Банк звернувся 09.03.2017 року (Т. 1, а. с .1).

Доводи апелянта про необхідність визначення розміру заборгованості по пені в межах річного строку є обґрунтованими, що було враховано колегією суддів при визначенні розміру боргу по пені.

Щодо доводів апеляційної скарги про наявність підстав для застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 вказаного Закон у: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Згідно наданої апелянтом Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності ОСОБА_1 знаходиться тільки квартира АДРЕСА_1 . Загальна площа квартири 50,60 кв. м..

Відповідно до наявних у справі матеріалів (Т. 1, а. с. 49) зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 .

Доводи апелянта про наявність підстав для застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є обґрунтованими. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає примусовому виконанню протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Таким чином, апеляційна скарга адвоката Загарнюка Д.А. представника ОСОБА_1 є частково обґрунтованою, підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Оскільки висновки суду першої інстанції в частині визначення розміру боргу, незастосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні за вищевказаного обґрунтування.

Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам, необхідно стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Банку в рівних частках судовий збір у сумі 3 692,65 грн., тобто з кожного по 1 846,33 грн..

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Загарнюка Дениса Анатолійовича представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 24 травня 2018 року- змінити.

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь на користь Публічного акціонерного товариство «Державний ощадний банк України» (Код ЄДРПОУ - 09328601) заборгованість за договором про іпотечний кредит №1248 від 15 листопада 2006 року станом на 22 вересня 2017 року в розмірі: 1) 9 039 (дев`ять тисяч тридцять дев`ять) доларів 59 центів США, що станом на 22 вересня 2017 року за курсом НБУ 26,237181 грн. за один долар США еквівалентно 237 173 (двісті тридцять сім тисяч сто сімдесят три) грн. 36 коп. та складається з: - прострочений основний борг по кредиту 7 087 (сім тисяч вісімдесят сім) доларів 82 цента США; - строкові проценти за користування кредитом 46 (сорок дев`ять) доларів 90 центів США; - прострочені проценти за користування кредитом 1 904 (одна тисяча дев`ятсот чотири) долара 87 центів США; 2) пеня в загальному розмірі 13 068 грн. 81 коп., з яких: - пеня за прострочений основний борг по кредиту 10 312 (десять тисяч триста дванадцять) грн. 41 коп.; - пеня за прострочені проценти за користування кредитом 2 756 (дві тисячі сімсот п`ятдесят шість) грн. 17 коп.; 3) 3% річних за основним боргом 197 (сто дев`яносто сім) доларів 32 цента США; 4) 3% річних за відсотками 68 (шістдесят вісім) доларів 37 центів США.

В рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит №1248 від 15 листопада 2006 року станом на 22 вересня 2017 року в розмірі: 1) 9 039 (дев`ять тисяч тридцять дев`ять) доларів 59 центів США, що станом на 22 вересня 2017 року за курсом НБУ 26,237181 грн. за один долар США еквівалентно 237 173 (двісті тридцять сім тисяч сто сімдесят три) грн. 36 коп. та складається з: - прострочений основний борг по кредиту 7 087 (сім тисяч вісімдесят сім) доларів 82 цента США; - строкові проценти за користування кредитом 46 (сорок дев`ять) доларів 90 центів США; - прострочені проценти за користування кредитом 1 904 (одна тисяча дев`ятсот чотири) долара 87 центів США; 2) пеня в загальному розмірі 13 068 грн. 81 коп., з яких: - пеня за прострочений основний борг по кредиту 10 312 (десять тисяч триста дванадцять) грн. 41 коп.; - пеня за прострочені проценти за користування кредитом 2 756 (дві тисячі сімсот п`ятдесят шість) грн. 17 коп.; 3) 3% річних за основним боргом 197 (сто дев`яносто сім) доларів 32 цента США; 4) 3% річних за відсотками 68 (шістдесят вісім) доларів 37 центів США,

звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартиру АДРЕСА_1 , та складається в цілому з двох жилих кімнат, житловою площею - 23,60 кв. м., та приміщень, зазначених на схематичному плані під індексами: 1 коридор, 2 туалет, 3 ванна, 4 житлова, площею - 7,60 кв. м., 5 житлова, площею - 16,00 кв. м., 6 кухня, 7 кладовка, 8 лоджія. Загальна площа квартири - 50,60 кв. м., яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Галайко О.Д. 15 листопада 2006 року за р. № 7977, зареєстрованим Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» в книзі 7-пр-133, номер запису 978, та електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 15.11.2006 року, реєстраційний номер 15979349, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на момент продажу.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає примусовому виконанню протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (Код ЄДРПОУ - 09328601) в рівних частках судовий збір у сумі 3 692 (три тисячі шістсот дев`яносто дві) грн. 65 коп., тобто з кожного по 1 846 (одна тисяча вісімсот сорок шість) грн. 33 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 27 грудня 2019 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе