Справа №557/580/19
Провадження №2/557/455/2019
11 грудня 2019 року смт.Гоща
Гощанський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - Пацка Д.В.
секретар судових засідань - Довгалець Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд -
Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі - Відповідач), в якому зазначено, що 02.12.2013 року між сторонами був укладений кредитний договір № б/н згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 2500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) з повідомленням сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить провести розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду у разі неявки відповідача.
Відповідно до вимог ч.6, 10 ст.187 ЦПК України судом було надіслано запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання перебування такої фізичної особи.
Згідно отриманої судом інформації, було встановлено, що відповідач зареєстрована в АДРЕСА_1 .
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявсь належним чином, шляхом повідомлення за зареєстрованим місцем проживання та шляхом повідомлення через офіційний сайт Гощанського районного суду Рівненської області від 27.05.2019.
Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи.
Судом встановлено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 02.12.2013 року було підписано заяву №б/н, згідно якої Відповідач отримав кредит у розмірі 2500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок на платіжну картку.
Позивач як на підставу заявлених вимог посилається на те, що банком свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі, а саме надано відповідачу кредит у розмірі встановленому Договором, проте відповідач свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитом, відсотків за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплати комісії на умовах передбачених договором не виконує.
Вищевказані документи свідчать про те, що між сторонами склались договірні відносини з надання кредиту, які регулюються § 1 та §2 глави 71 Цивільного кодексу України.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг а також Тарифами, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилась та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, про що свідчить його підпис в анкеті-заяві. Однак дана анкета-заява не містить будь-яких даних про суму кредиту чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. Крім того, у графі «виявляю бажання оформити на своє ім`я…» немає позначки навпроти відповідної графи.
Однак, дані розрахунки не є первинними документами та не містять відокремленого, чистого розміру заборгованості (тіла кредиту). До того ж поданий суду розрахунок заборгованості позивач не пояснює жодними умовами договору та обставинами справи, а тому переконатись в його правильності у суду не має можливості. Крім цього, розрахунки заборгованості не містять даних про вид та номер платіжної картки чи номер розрахункового рахунку.
Доказів того, що відповідач був проінформований про зміни умов кредитування з використанням кредитної картки, позивач суду не надав, а також не зазначив, коли саме такі зміни відбулись та в чому вони виразились.
Як зазначено в позовній заяві, відповідач не виконував взятих на себе зобов`язань щодо повернення коштів за умовами кредиту в строки і порядку, визначені договором, тому за станом на 26.02.2019 року у Відповідача склалася перед Позивачем певна заборгованість.
Разом з тим, суд, не заперечуючи право Позивача обрати спосіб захисту своїх прав і законних інтересів, зокрема, шляхом звернення до суду з позовом про стягнення лише певної частини заборгованості, проте, вирішуючи позов у частині доведеності суми заборгованості, заявленої Позивачем до стягнення, виходить з такого.
За визначенням частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті 615 ЦК України).
Згідно з положеннями статей 526,527,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).
Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, у Відповідача відсутня заборгованість за «тілом» кредиту (0,00 грн.) та будь-яка заборгованість за нарахованими відсотками (0,00 грн.). Заборгованість за простроченим «тілом» кредиту вказана у розмірі 1335,29 грн. Проте суд виходить з того, що загальна заборгованості за «тілом» кредиту та заборгованість за простроченим «тілом» кредиту співвідносяться як загальне й окреме. Тому суду не доведено Позивачем правомірність стягнення простроченого «тіла» кредиту за відсутності в цілому заборгованості за «тілом» кредиту (0,00 грн.). При цьому жодні відсотки, які повинні були нараховуватися за користування кредитними коштами, також відсутні (0,00 грн.), що теж свідчить про відсутність заборгованості за «тілом» кредиту. Тому позов в частині стягнення простроченого «тіла» кредиту за відсутності в цілому заборгованості за «тілом» кредиту не підлягає задоволенню.
З огляду на це для вирішення правомірності стягнення з Відповідача заборгованості за неустойкою, враховуючи відсутність у нього будь-якої заборгованості за основним кредитним зобов`язанням («тілом» кредиту), суд керується положеннями статті 534 ЦК України, нормами якої визначено черговість погашення вимог за грошовими зобов`язаннями: у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом:
1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання;
2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;
3) у третю чергу (в останнє) сплачується основна сума боргу.
Аналогічні вимоги щодо черговості погашення заборгованості, що виникає в клієнтів Позивача, визначено пунктом 2.1.6.11 «Умов і Правил надання банківських послуг» до яких приєднався Відповідач, підписавши анкету-заяву та копія яких додана до позовної заяви. Цим пунктом передбачено погашення сум дозволеного овердрафта вже після погашення відсотків та всіх інших складових заборгованості.
Отже, за наведених положень статті 534 ЦК України та пункту 2.1.6.11. «Умов і Правил надання банківських послуг», наявність у Відповідача заборгованості за пенею і штрафом можлива лише за наявності основної заборгованості за кредитом («тілом» кредиту), яка, згідно з позовною заявою складає 0,00 грн. Якщо ж у Відповідача відсутня заборгованість за «тілом» кредиту та відсотками, тож неустойка, що нараховується у відсотках до цих сум невиконаного грошового зобов`язання, не могла бути нарахована. Протилежного суду доведено не було.
Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Зважаючи на усе викладене та враховуючи відсутність у Відповідачки заборгованості за основним кредитним зобов`язанням («тілом» кредиту), що становить 0,00 грн., як зазначено в позовній заяві, а так само відсутність заборгованості за відсотками по кредиту (0,00 грн.), суд вважає, що Позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження правомірності і правильності нарахування Відповідачу заборгованості за пенею і штрафом, оскільки розмір цих платежів визначається у відсотках до цієї основної заборгованості і прямо залежить від розміру останньої. Відтак позов задоволенню не підлягає.
Згідно вимог статті 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір позивачу не відшкодовується.
Керуючись ст. ст. 81, 141, 247, 258, 264-265, 268, 273, 293, 294 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позову Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 - відмовити повністю.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Гощанським районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суд або через Гощанський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Суддя Д.В. Пацко