Житомирський апеляційний суд
Справа №277/833/18 Головуючий у 1-й інст. Заполовський В. В.
Категорія 55 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

за участю секретаря

судового засідання Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 277/833/18 за позовом ОСОБА_1 до Барашівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області про стягнення середнього заробітку за кожен місяць прострочки невиплаченої заробітної плати, індексації та компенсації втрати частини заробітку у зв`язку із затримкою її виплати

за апеляційною скаргою Барашівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 08 серпня 2019 року, яке ухвалене суддею Заполовським В.В. в смт Ємільчине

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, на обґрунтування якого зазначив, що перебуваючи у трудових відносинах з Барашівською сільською радою, у день його звільнення з вини роботодавця не отримав заробітну плату в сумі 1256 грн. за виконання обов`язків директора сільського будинку культури згідно розпорядження № 28 від 31.05.2016 року, а також індексацію та компенсацію втрати частини заробітної плати через затримку її виплати.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив стягнути з Барашівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області на його користь індексацію заробітної плати в сумі 292,65 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати через затримку виплати на 24 місяці в сумі 340,38 грн., середній заробіток за час затримки 24 місяці виплати заробітної плати у сумі 71 455,1 грн., компенсацію витрат позивача за відрив від звичайних занять в сумі 2459,8 грн., а також компенсацію витрат позивача, понесених у зв`язку з явкою до суду та поїздками власним транспортом з с. Бараші до смт Ємільчине для участі в судових засіданнях в сумі 5842,2 грн.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 08 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Барашівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 30 316,70 грн. та компенсацію за відрив від звичайних занять в розмірі 30 грн. 89 коп. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині стягнення з Барашівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні даних вимог. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при розгляді справи судом першої інстанції були неповно з`ясовані обставини справи, порушені норми процесуального і матеріального права. Зокрема, судом не враховано відсутність вини підприємства у невиплаті даних коштів, оскільки у бюджеті сільської ради не було передбачено коштів на доплату працівникам за виконання обовязків тимчасово відсутніх працівників. Також вважає, що суд повинен був застосувати принцип співмірності при визначені розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач просив апеляційну скаргу позивача відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд обґрунтовано задовольнив його вимоги через доведеність заявлених вимог.

В судовому засіданні позивач просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився повторно, з невідомих суду причин. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, який не з`явився в судове засідання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 01 листопада 2013 року по 31 січня 2017 року перебував у трудових відносинах з Барашівською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області (а.с.83,125).

Згідно розпорядження сільського голови Барашівської сільської ради №28 від 31.05.2016 року «Про надання відпустки ОСОБА_2 » ОСОБА_1 було призначено виконуючим обов`язки директора сільського будинку культури на час відпустки директора з виплатою доплати у розмірі 50% посадового окладу (а.с.124).

На підставі розпорядження сільського голови № 1 від 31.01.2017 року, позивача ОСОБА_1 було звільнено з роботи за прогул на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України з 31 січня 2017 року (а.с.125).

У лютому 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі, стягнення належних до виплати сум при звільненні, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також просив зобов`язати відповідача виплатити доплату в розмірі 50% від посадового окладу директора Барашівського будинку культури за виконання обов`язків директора, згідно розпорядження сільського голови №28 від 31.05.2016 року.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 27 грудня 2017 року, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Житомирської області від 21 червня 2018 року, позовні вимоги позивача задоволено частково, стягнуто із Барашівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 доплату у розмірі 50% посадового окладу за виконання обов`язків директора сільського будинку культури згідно з розпорядженням №28 від 31 травня 2016 року в сумі 1256 грн, а в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

11 липня 2018 року Барашівською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області позивачу ОСОБА_1 виплачена присуджена вказаним рішенням суду сума доплати до посадового окладу за виконання обовязків директора сільського будинку культури в розмірі 1250 грн., що підтверджується видатковим касовим ордеру № 15 (а.с.58).

Задовольняючи позов у даній частині, суд першої інстанції виходив з того, що після ухвалення рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати, роботодавець не звільняється від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. У зв`язку з чим дійшов висновку про порушення відповідачем вимоги ст. 116 КЗпП України та наявність підстав для стягнення з нього середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до положень ст. 117 КЗпП України.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Крім того, у Постанові Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі №6-144цс13 суд дійшов наступного висновку, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченою статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Під час розгляду справи було встановлено, що позивача ОСОБА_1 звільнено з роботи 31 січня 2017 року.У день звільнення роботодавець не провів з ним повного розрахунку. Доказів відсутності вини у невиплаті розрахункових у день звільнення позивача або відсутності заборгованості зі стягнутих сум відповідач не надав. Заборгованість із заробітної плати в розмірі 1256 грн. стягувалась судовим рішенням та була сплачена відповідачем лише 11 липня 2018 року.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 січня 2017 року по 11 липня 2018 року у розмірі 30 316,70 грн, оскільки відповідач фактичного розрахунку з позивачем у день звільнення не провів.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності спору між сторонами про розмір присудженої судом доплати до посадового окладу за виконання позивачем обовязків директора Будинку культури є безпідставними та спростовуються видатковим касовим ордером № 15 (а.с.58), з якого слідує, що вказану заборгованість по заробітній платі відповідачем добровільно сплачено позивачу 11 липня 2018 року.

Також колегія суддів відхиляє посилання апелянта на незастосування судом принципу співмірності при визначені розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки зі змісту рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 27 грудня 2017 року та постанови Апеляційного суду Житомирської області від 21 червня 2018 року слідує, що спір у даній частині вирішено на користь ОСОБА_1 в повному обсязі.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат, що пов`язані з явкою до суду, відповідно до положень ст. 138 ЦПК України до задоволення не підлягають через їх необґрунтованість.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на законність ухваленого рішення не впливають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Рішення в іншій частині в апеляційному порядку не оскаржено, тому не перевіряється судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Барашівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області залишити без задоволення, а рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 08 серпня 2019 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2019 року.

Головуючий: Судді: