ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22ц/807/3675/19 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.

Кухаря С.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2019 року по справі за скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на дії державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Лаврової Катерини Анатоліївни, стягував: ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду зі на дії державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Лаврової К.А., стягував: ОСОБА_3 .

В обґрунтування свої скарги зазначав, що в провадженні Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області перебуває виконавче провадження № 42427693 про примусове виконання судового наказу № 335/12753/13-ц, який виданий Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 24.02.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини Владлени у розмірі ј частина з усіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення повноліття, починаючи стягнення з 28.11.2013 року.

Постановою державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Лаврової К.А. від 05.05.2018 року у цьому виконавчому провадженні встановлено тимчасове обмеження щодо заявника у праві керування транспортними засобами, у праві виїзду за межі України, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Підставою для прийняття вказаного рішення державного виконавця, відповідно до зазначених постанов, є утворення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої, згідно розрахунку від 05.05.2018 року за період з 28.11.2013 року по 30.04.2018 року становить 70045, 8 грн.

Заявник вважає дії державного виконавця в частині винесення постанов щодо встановлення тимчасових обмежень незаконними, оскільки зміни в законодавстві визначені у п. 2 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», можуть бути застосовані до тих випадків, які будуть виникати після 28.08.2018 року. На заборгованість по сплаті аліментів, яка існувала у боржника до цього часу, зміни у законодавстві не розповсюджуються. Раніше існуюча заборгованість не може впливати та враховуватися при визначенні штрафних санкцій у майбутньому на заборгованість, яка виникне після 28.08.2018 року.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що на цей час заборгованість зі сплати аліментів в розумінні ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» не визначена, оскільки відповідно до оскаржуваної постанови заборгованість зі сплати аліментів утворилася за період з 28.11.2013 року по 30.04.2018 року, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 просив суд визнати незаконними та скасувати постанови державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Лаврової К.А. від 05.05.2018 року щодо встановлення тимчасових обмежень відносно ОСОБА_1 .

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2019 року відмовлено у задоволені скарги.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2019 року скасувати, та ухвалити рішення, яким визнати визнати незаконними та скасувати постанови державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Лаврової К.А. від 05.05.2018 року щодо встановлення тимчасових обмежень відносно ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, а саме ч. 1 ст. 5 ЦК України, відповідно до якої акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Зміни в законодавстві визначені у п. 2 ч. 9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», можуть бути застосовані до тих випадків, які будуть виникати після 28.08.2018 року. На заборгованість по сплаті аліментів, яка існувала у боржника до 28.08.2018 року її розмір та тривалість накопичення вказана новація законодавства не розповсюджується. Ця раніше вже існуюча заборгованість не може впливати і враховуватись при визначенні штрафних санкцій у майбутньому на заборгованість, яка виникне після 28.08.2018 року. З урахуванням того, що в оскаржуваних постановах заборгованість утворилась за період за період з 28.11.2013 року по 30.04.2018 року, вони підлягають скасуванню.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу сторони не скористалися, проте, у відповідності ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Про розгляд справи повідомлялись належним чином, про що свідчать повернуті до суду поштові повідомлення про вручення судових повісток (а.с. 63, 64).

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.372 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

За таких обставин, обставин, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2014 року з ОСОБА_1 здійснюється стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частині зі всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28 листопада 2013 року і до повноліття дитини (а.с.13).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Постановами державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Лаврової К.А. від 05.05.2018 року, відносно заявника ОСОБА_1 встановлені тимчасові обмеження у праві керування транспортними засобами, у праві виїзду за межі України, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів (22-25).

Зі змісту оскаржуваних постанов державного виконавця встановлено, що підставою для застосування таких обмежень до боржника є наявна у ОСОБА_1 заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої, згідно розрахунку від 30.04.2018 року, за період з 28.11.2013 року по 30.04.2018 року становить 70045,8 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Так, відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що розмір заборгованості скаржником не оспорюється, суду не надано належних та допустимих доказів на спростування наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, що обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, суд вважав, що підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 відсутні, оскільки державний виконавець діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та в межах своїх повноважень.

З зазначеним висновком колегія суддів погоджується.

Згідно із пунктом 9 частини третьої статті 124 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Підпунктом 2 частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Вбачається, що боржник ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, що також зазначено у постановах держаного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Лаврової К.А. від 05 травня 2018 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування постанов державного виконавця щодо встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 .

Вищезазначені тимчасові обмеження боржника є посиленням захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів.

Посилання апеляційної скарги на те, що він має заборгованість по сплаті аліментів за період до вступу в дію вказаного Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», а положення статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» щодо обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами набрали законної сили з 6 лютого 2018 року, проте, у частині першій статті 58 Конституції України зазначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи є безпідставні з огляду на таке.

За загальним правилом закон зворотної сили не має. Це правило надає визначеності і стабільності суспільним відносинам та означає, що закони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Проте, винятки з цього правила рідкісні і допускаються: за наявності вказівки в законі про надання йому (або окремим статтям) зворотної сили; у загальному правилі про неодмінне надання зворотної сили кримінальному закону, який скасовує або пом`якшує кримінальну відповідальність.

Так зокрема, у частині четвертій статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин дев`ятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена в ухвалі Верховного суду від 24 вересня 2018 року по справі № 154/655/18-ц, провадження № 61-39371 ск 18.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання незаконними дій та скасування постанови державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Лаврової К.А. від 05.05.2018 року щодо встановлення тимчасових обмежень відносно ОСОБА_1 .

Сукупність вищезазначених обставин, аналіз та оцінка доводів апеляційної скарги приводять до висновку, що ці доводи, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, ухвалу постановлено судом першої інстанції з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384,389 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Увахлу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 27 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: