Справа №705/193/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі судді Годік Л.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и в:

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлений рішенням Уманського міськрайонного суду від 18.06.2018 року у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи з 29.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позовна заява мотивована тим, що його сімейне та матеріальне становище змінено. 03.11.2017 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_3. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народилася дочка ОСОБА_5. Він проживає в складі однієї сім'ї з дружиною та дитиною. Дружина ОСОБА_3, працюючи інспектором в Уманській виправній колонії № 129, в зв'язку з народженням дитини перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, без збереження заробітної плати, з 10.01.2018 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Отже, на його утриманні перебуває і дитина, і дружина. Внаслідок зміни сімейного становища він звільнений з попереднього місця роботи, але не працевлаштований та стає на облік у Христинівському районному центрі зайнятості населення, через що сплата аліментів у розмірі, що визначений рішенням суду, є неможливою.

Просив змінити розмір аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 на 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини.

Ухвалою від 16.01.2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Відповідач відзив на позовну заяву не подала.

Третя особа пояснення щодо позову не надала.

У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; кількість сторін та інших учасників справи (ч. 2 ст. 274 ЦПК України).

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя(ст. 150 СК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є батьком: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно рішення Уманського міськрайонного суду від 18.06.2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно, починаючи з 29.03.2018 року.

Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналіз зазначених вище положень закону вказує на те, що зобов'язання по утриманню дитини мають тривалий характер, проте згодом може виникнути необхідність у зміні розміру коштів, які надаються на утримання. При вирішення питання про зміну розміру аліментів має значення зміна матеріального стану платника аліментів.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 77 СК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями сімейного законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин, нормами ЦПК України, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановленого до сплати позивачу на користь відповідача рішенням Уманського міськрайонного суду від 18.06.2018 року, оскільки позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження виникнення у нього як платника аліментів фактичних обставин, які були б пов'язані із погіршенням матеріального стану, здоров'ям.

Посилання позивача на наявність на його утриманні дружини та ще однієї дитини в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не доведено перед судом. Сам по собі факт одруження та батьківства не є доказом матеріального забезпечення дитини та дружини.

Та обставина, що позивач на даний час не працює, також не може бути підставою для зменшення розміру встановлених аліментів, оскільки позивач працездатний та зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів є необґрунтованим та недоведеним, через що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 141, 150, 180-184, 192 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, ст.ст. 4, 6-13, 76-82, 89, 258, 259, 263-265, 279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Копію рішення суду направити сторонам.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЛеся Сергіївна Годік