Справа 431/2719/19
Провадження 2/431/806/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 вересня 2019 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Воронкіна О.А.,

за участі секретаря Савкової Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації на користь малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Орган опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що ОСОБА_2 є матір`ю малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько дитини записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. ОСОБА_2 постійно не працює, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя. ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків з виховання та утримання доньки, не створила умов для проживання та розвитку своєї дитини, не піклується про дотримання санітарно-гігієнічних норм помешкання де проживає дитина, про стан її здоров`я та здобуття нею освіти. У зв`язку з цим ОСОБА_1 перебуває у службі у справах дітей Старобільської райдержадміністрації на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах. Також, безвідповідальне ставлення ОСОБА_2 до дитини, негативна її поведінка неодноразово була предметом обговорення спеціалістами служби у справах дітей, спеціалістами районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді інспекторами ювенальної превенції Старобільського ВП за місцем проживання родини. Від мешканців будинку ОСББ «Імперіал м. Старобільськ», членом якого є ОСОБА_2 , багаторазово надходили колективні звернення та скарги щодо аморального способу життя матері малолітньої дитини, а саме, ОСОБА_2 не працює, постійно знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, палить в громадських місцях, нецензурно лається в присутності дітей, в тому числі в присутності своєї доньки. ОСОБА_2 з 2007 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: розлад психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Жінка від лікування ухиляється, на прийом до лікаря не з`являється. Сім`я ОСОБА_2 тривалий час, починаючи з 2010 року та по квітень 2019 року перебувала під соціальним супроводом Старобільського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, з якого була знята з негативним результатом у зв`язку з небажанням матері виконувати заходи, передбачені планом соціального супроводу. Крім того, ОСОБА_2 багато разів була притягнута Старобільським районним судом до адміністративної відповідальності. Жінка вважає свою поведінку та спосіб свого життя задовільним, не хоче змінювати життя у кращу сторону. Враховуючи те, що ОСОБА_2 своєю поведінкою та безвідповідальним відношенням до власної доньки постійно наражає здоров`я та життя малолітньої дитини на небезпеку, демонструючи таким чином свою батьківську недбалість, та беручи до уваги, що наслідки такої поведінки матері можуть стати безповоротними та трагічними для її доньки, просять суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні її дитини ОСОБА_1

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з`являлась, про час, місце та дату судових засідань повідомлялась своєчасно та належним чином, відзив на позовну заяву до суду не надходило. Заяв про відкладання розгляду справи, про причини неявки, про розгляд справи у її відсутності суду не надала.

На підставі п.п.2,4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

23 вересня 2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідач ОСОБА_2 є матір`ю малолітньої ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7).

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 23.10.2013 року, відомості про батька малолітньої ОСОБА_1 записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 8).

Відповідно до копій актів обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_1 від 15.09.2011 року, 22.06.2012 року, 18.12.2012 року, 08.08.2013 року, 20.06.2013 року, 20.03.2018 року, 29.12.2018 року, умови проживання малолітньої ОСОБА_1 не задовільні (а.с. 9-14).

Відповідно до копій офіційних попереджень, ОСОБА_2 не одноразово попереджалась про неприпустимість насильства в сім`ї та про неналежне виконання батьківських обов`язків (а.с. 15-17).

Відповідно копій довідок лікарів, ОСОБА_2 перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю (а.с. 19).

Відповідно до копій довідок про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності (а.с. 20-22).

Відповідно до інформації, наданої РЦСССДМ, з ОСОБА_2 неодноразово проводились профілактичні бесіди (а.с. 23-25).

Відповідно до інформації Старобільської ЗОШ І-ІІІ щодо ОСОБА_1 та учбової характеристики, мати дитини не підтримує зв`язок з вчитилем, не відвідує батьківські збори. Про дівчинку піклується дідусь (а.с. 28-29).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Старобільської райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні її доньки ОСОБА_1 від 03.05.2019 року, орган опіки та піклування в особі Старобільської райдержадміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відношенні малолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 38-39).

Відповідно до вимог ст. ст. 48, 51 Конституції України, - кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття. Дитинство і батьківство охороняються державою.

Ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, передбачає, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частина 2 ст.150 Сімейного кодексу України зобов`язує батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати до самостійного життя.

Ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Незважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, проте суд вважає, що немає підстав вважати і не знаходить виняткового випадку і конкретних обставин справи для вирішення питання про не позбавлення батьківських прав відповідача, тому що таких конкретних обставин і виняткового випадку у суді не встановлено.

Відповідач до наступного часу не змінив свого ставлення до дитини.

Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши в сукупності надані докази, а також беручи до уваги те, що згідно ст.ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд прийшов до висновку про задоволення позову.

Сторони та інші особи, які брали участь у справі, мали рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір.

На підставі ст.ст. 164, 165, 166, ст. ст.180-182 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 81, 263,265 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3, суд

вирішив:

Позов Органу опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації на користь малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав громадянку України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у відношенні її дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Старобільський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.А. Воронкін