Справа № 347/532/19
Провадження № 22-ц/4808/1652/19
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М. І.
Суддя-доповідач Горейко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Горейко М.Д.,

суддів: Василишин Л.В., Матківського Р.Й.,

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Космацької сільської ради об`єднаної територіальної громади Косівського району Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Григорчук Зореслава Романівна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду, ухвалене у складі судді Крилюк М.І. 15 квітня 2019 року в м. Косів,

в с т а н о в и в:

25 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з наведеним позовом до Космацької сільської ради об`єднаної територіальної громади Косівського району Івано-Франківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , яка до дня смерті проживала в житловому будинку АДРЕСА_1 . Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно. За життя мати заповідального розпорядження щодо належного їй майна не зробила, а тому він, як син, є спадкоємцем першої черги за законом. Свої спадкові права він не мав можливості оформити раніше за відсутності правовстановлюючих документів і тільки після того, як знайшов ці документи, звернувся в нотаріальну контору. Однак, у прийнятті заяви йому було відмовлено у зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися в суд з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

У зв`язку з наведеним, просив визначити йому додатковий строк тривалістю у два місяці для подання до нотаріуса Косівського районного нотаріального округу заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Косівського районного суду від 15 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк тривалістю у два місяці для подання до нотаріуса Косівського районного нотаріального округу заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Космач Косівського району Івано-Франківської області.

Рішення суду мотивоване тим, що на день смерті матері ОСОБА_2 позивач вважав себе таким, що вступив в управління та володіння спадковим майном та є особою з інвалідністю І групи і обмеженим у русі, що також вплинуло на можливість реалізації його права на спадкування.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є сином позивача та внуком померлої ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до порушення його прав та інтересів.

Зокрема зазначає, що наведені позивачем в обґрунтування позовних вимог обставини не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки з грудня 1987 року позивач в будинку по АДРЕСА_1 не проживав, не брав участь в утриманні домогосподарства, не витрачав коштів на таке утримання. З 1988 року вони з бабусею проживали удвох, він перебував на її утриманні та в свою чергу допомагав їй по господарству. Після смерті бабусі він фактично вступив в управління спадковим майном, утримував господарство, обробляв землю, ремонтував будинок. З того часу і по даний час він зареєстрований та проживає у спадковому будинку, а тому вважаться таким, що прийняв спадщину. Позивач був присутній на похоронах бабусі і ним не наведено жодних обставин, які б перешкоджали йому в шестимісячний строк після її смерті звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини немає.

Також апелянт вказує, що за наявності відомостей про те, що до дня смерті бабусі він перебував на її утриманні, на час її смерті йому було 16 років, тобто він був неповнолітнім, з того часу і по даний час він постійно проживає у спадковому будинку, а отже в силу ч. 1 ст. 531 та ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР є таким, що прийняв спадщину, суд повинен був застосувати до даних правовідносин положення ст.ст. 51, 53 ЦПК України та залучити його до участі у справі.

Крім того, апелянт зауважує, що 09 серпня 2018 року за ним зареєстровано право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 , а тому оскаржуване рішення про надання позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка є його приватною власністю, безпосередньо стосується його прав та інтересів.

З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 відмовити.

Учасники справи в засідання апеляційного суду не з`явились, про час та день розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Апелянт та його представник подали суду письмові клопотання про відкладення розгляду справи. Апелянт причину неявки мотивував неможливістю прибути в судове засідання у зв`язку з перебуванням за кордоном. Його представник повідомив, що 24.12.2019 року перебуватиме за межами області.

Представник відповідача Космацької сільської ради в письмовій заяві просив провести розгляд справи за їх відсутності та врахувати, що вони підтримують позовні вимоги і заперечень не мають.

Позивач та третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог, не повідомили суд про причину неявки.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4, 5).

За даними довідки Космацької сільської ради об`єднаної територіальної громади №26/04-07 від 11 березня 2019 року ОСОБА_2 належало домоволодіння по АДРЕСА_1 , в якому вона проживала до дня смерті (а.с. 10). За вказаною адресою разом із ОСОБА_2 проживали: син - ОСОБА_1 , 1952 року народження, невістка - ОСОБА_3 , 1955 року народження, внука - ОСОБА_4 , 1972 року народження і внук - ОСОБА_1 , 1973 року народження. Син, невістка та внука 23 грудня 1987 року вибули з господарства. На день смерті ОСОБА_2 з нею проживав внук ОСОБА_1 , який зареєстрований за тією адресою і в даний час. З 2006 року в господарстві зареєстрований правнук ОСОБА_2 ОСОБА_5 , 2006 року народження.

Факт реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в будинку по АДРЕСА_1 підтверджується також копією його паспорта (а.с. 33 зв.) та довідкою Космацької сільської ради об`єднаної територіальної громади №43/04-07 від 02 травня 2019 року (а.с. 22).

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в абз. 1, 3 п. 1 постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , то спірні правовідносини врегульовуються Цивільним кодексом УРСР від 18 липня 1963 року.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Положеннями ст. 549 ЦК УРСР визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 цієї статті визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. У цих випадках, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив зазначений строк, передається лише те з належного йому майна, яке збереглося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави.

З аналізу наведених норм слідує, що відповідачами у справах про продовження строку для прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №2516/1356/12-ц, щодо спадкових спірних правовідносин, які регулюються нормами Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року, вказавши, що «за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Таким чином, позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини».

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 , 1973 року народження, вказав, що з 1988 року він проживав з бабусею ОСОБА_2 , перебував на її утриманні, після її смерті вступив у управління та володіння спадковим будинком і відповідно до ч. 1 ст. 531 та ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції, що діяла на момент відкриття спадщини, є спадкоємцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 34) право власності на житловий будинок з його складовими частинами по АДРЕСА_1 08 серпня 2018 року зареєстроване за внуком померлої ОСОБА_2 ОСОБА_1 на підставі довідки Космацької сільської ради об`єднаної територіальної громади №94-1/04-07 від 06 липня 2018 року (а.с. 88).

Отже, оскаржуваним рішенням Косівського районного суду від 15 квітня 2019 року про визначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додаткового строку для прийняття спадщини, суд вирішив питання про права та інтереси ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як особи, яка оформила право власності на спірне спадкове майно.

У ч. 1 ст. 352 ЦПК України закріплено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі в справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

В силу дії п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі в справі.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, положень п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові ОСОБА_1 , 1952 року народження, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , задовольнити.

Рішення Косівського районного суду від 15 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до Космацької сільської ради об`єднаної територіальної громади Косівського району Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Григорчук Зореслава Романівна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: Л.В. Василишин

Р.Й. Матківський

Повний текст постанови складено 24 грудня 2019 року