Справа № 2603/8585/12
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

представника скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_2, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство "Альфа Банк", на дії старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Вахрушевої Ради Миколаївни, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.11.2018 року ТОВ «Інтерциклон», де він працює приймальником замовлень, повідомило його про необхідність здійснення відрахувань із його доходів у відповідності до чинного законодавства за відповідними реквізитами у розмірі 20 % до повної сплати заборгованості в розмірі 203235,15 грн. З отриманого повідомлення він дізнався про наявність виконавчого провадження № 52600759 від 10.10.2016 року, відкритого на підставі виконавчого листа № 2-4450, виданого Деснянським районним судом м. Києва 31.10.2012 про стягнення солідарно з нього та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа Банк» боргу за кредитним договором, відсотками та пені в розмірі 183523, 44 грн. та судового збору у розмірі 917,61 грн., про що винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52600759 від 10.10.2016 року. В той же день 02.11.2018 року скаржник ознайомився з матеріалами ВП № 52600759. Всупереч нормам діючого законодавства, у матеріалах ВП № 52600759 відсутні заява стягувача про примусове виконання рішення та квитанція про сплату авансового внеску, відповідно до яких повинно було бути відкрите зазначене виконавче провадження та ухвалена Постанова про відкриття виконавчого провадження від 10.10.2016 року. Таким чином, старший державний виконавець Деснянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Вахрушева Р.М. самовільно відкрила виконавче провадження, без передбачених законом підстав. Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що його боргові зобов'язання перед ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором № 490082263 від 17.07.2008 року були виконані перед ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» на підставі договору факторингу від 30.09.2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП», за яким останній набув всіх прав кредитора, про що засвідчує додаткова угода від 30.06.2017 року до кредитного договору № 490082263 від 17.07.2008 року. Таким чином, станом на момент відкриття ВП № 52600759 від 10.10.2016 року ПАТ «Альфа-Банк» втратив статус кредитора за кредитним договором № 490082263 від 17.07.2008 року, тобто стягувачем за його боргом могло бути лише ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП», тому йому не зрозуміло на яких правових підставах було відкрите дане виконавче провадження. В свою чергу скаржником були виконані всі зобов'язання за кредитним договором №490082263 від 17.07.2008 року перед ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП», що підтверджується листом від 15.03.2018 року ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП», який підтверджує виконання його зобов'язань. У ПАТ «Альфа-Банк» до нього також відсутні будь-які претензії за кредитним договором № 490082263 від 17.07.2008 року, що підтверджується відповідною довідкою від 16.10.2018 року № 91781-23.1. Також на підтвердження викладеного ПАТ «Альфа-Банк» 23.10.2018 року подав до Деснянського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві заяву про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 Закону. Проте, на момент ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 02.11.2018 року дана заява була відсутня. З огляду на вищевикладене та відсутність боргу з боку ОСОБА_2 перед стягувачем за даним провадженням, він звернувся до державного виконавця із Деснянського РВ ДВС м. Київ з заявою про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 52600759 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону з врахуванням частини 9. ст. 27 Закону, але жодних постанов щодо закриття ВП № 52600759 станом на 09.11.2018 року не прийнято. 12.11.2018 року скаржник повторно звернувся до Деснянського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві та видачу постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 52600759, з заявою про ознайомлення з матеріалами ВП № 52600759, але в ознайомлені йому було відмовлено та усно повідомлено, що будь-яких виконавчих документів по ВП № 52600759 з 02.11.2018 року нею більше не видавалось. На підставі викладеного ОСОБА_2 звертається до суду з даною скаргою, в якій просить суд визнати незаконною та скасувати Постанову старшого державного виконавця Деснянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Вахрушевої Р.М. про відкриття виконавчого провадження № 52600759 від 10.10 2016 року по виконанню виконавчого листа № 2-4450 виданого Деснянським районним судом м. Києва 31.10.2012 року, визнати бездіяльність старшого державного виконавця Деснянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Вахрушевої Р.М. щодо неприйняття рішення та невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 52600759 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону з врахуванням ч. 9. ст. 27 Закону незаконним.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 скаргу підтримала та просила задовольнити її в повному обсязі.

Головний державний виконавець у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності державного виконавця.

Представник ПАТ «Альфа Банк» у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності державного виконавця.

Вислухавши пояснення представника скаржника, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.10.2012 року Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-4450/2012 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 і ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 183523, 44 грн. - заборгованості за кредитом, відсотками і пені та стягнення з ОСОБА_2 917, 61 грн. судового збору (а.с. 5).

Постановою головного державного виконавця Деснянського РВ ДВС Вахрушевої Р.М. було відкрито виконавче провадження ВП № 52600759 від 10.10.2016 року за виконавчим листом № 2-4450/2012.

Як вбачається з довідки АТ «Альфа-Банк» від 16.10.2018 року №91781-23.1. позичальник ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №490082263 від 17.07.2008 року перед АТ «Альфа-Банк» не має у зв'язку з відступленням права вимоги до ТОВ «Дата Майнінг Груп» на підставі Договору факторингу від 30.09.2014 року (а.с. 5).

Згідно листа ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» від 15.03.2018 року скаржником були виконані всі зобов'язання за кредитним договором №490082263 від 17.07.2008 року перед ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП», товариство заявляє про відсутність будь-яких претензій, що пов'язані з укладанням, змінами, виконанням та/чи припиненням дії за Кредитним договором № 490082263 від 17.07.2008 року (а.с. 9).

ОСОБА_2 неодноразово звертався до Деснянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві з вимогою про закінчення виконавчого провадження № 52600759 з примусового виконання виконавчого листа №2-4450 від 31.10.2012 року, що підтверджується заявами від 23.10.2018 року та 02.11.2018 року (а. с. 10,13).

У своїх вимогах скаржник посилається на те, що дії державного виконавця є незаконними, оскільки всупереч нормам діючого законодавства у матеріалах виконавчого провадження відсутні заява стягувача про примусове виконання рішення та квитанція про сплату авансового внеску, що повинні бути підставою для викриття виконавчого провадження, а тому вважає, що підстав для відкриття виконавчого провадження не було.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 3 Закону України "Про державну виконавчу службу" передбачає, що виконання рішень, перелік яких встановлюється законом про виконавче провадження, покладається на державних виконавців відповідних відділів державної виконавчої служби.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Як встановлено судом і не оспорюється сторонами стягувач заяви про примусове виконання рішення до ДВС не надавав , а також не сплатив авансовий внесок при пред'явленні виконавчого документа до виконання, а тому суд вважає, що державний виконавець не мав підстав для відкриття виконавчого провадження.

Згідно із п. 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Аналіз зазначених норм чинного законодавства, та встановлені судом обставини справи, дають суду підстави дійти до висновку, що в порушення вимог ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець 10.10.2016 року прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження всупереч чинному законодавству.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Крім того, у відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Однак, будь-яких документів на підтвердження законності підстав для відкриття провадження державним виконавцем надано не було, у зв'язку з чим суд вважає дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.10.2016 року неправомірними.

Приймаючи до уваги зазначене, а також ту обставину, що старший державний виконавець Вахрушева Р.М. вибрала позицію ігнорування викликів суду та ненадання жодних доказів, які б підтвердили правоту її дій, як державного виконавця, суд приходить до висновку, що дії головного державного виконавця та її постанова не відповідають вимогам закону, а тому, скарга ОСОБА_2 щодо визнання незаконною та скасування постанови старшого державного виконавця Деснянського РВ ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Вахрушевої Р.М. від 10.10.2016 року про відкриття провадження у виконавчому провадженні ВП 52600759 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи те, що судом задовольняються вимоги про скасування постанови про відкриття провадження, вимоги щодо визнання бездіяльності державного виконавця по неприйняттю постанови про закінчення виконавчого провадження є взаємовиключними, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 447-451 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство "Альфа Банк", на дії старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Вахрушевої Ради Миколаївни - задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Вахрушевої Р.М. від 10.10.2016 року про відкриття провадження у виконавчому провадженні ВП № 52600759.

В іншій частині скарги ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом п?ятнадцяти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 20 лютого 2019 року.

Суддя О.В.Лісовська