КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/951/2019
Справа № 369/5107/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «ТАЛАН-БУД» на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області в складі судді Дубас Т.В., постановлену в м. Київ 23 жовтня 2018 року про відмову ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «ТАЛАН-БУД» про стягнення заборгованості, зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «ТАЛАН-БУД» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення боргу за невиконання умов договору будівельного підряду, просив стягнути з ТОВ «БК «ТАЛАН-БУД» на свою користь заборгованість в розмірі 475000 грн. основного боргу, 397000 грн. пені, 342218,64 грн. штрафів, 26220 грн. інфляційних витрат, 7721,92 грн. 3 % річних від простроченої суми, вирішити питання про розподіл судових витрат шляхом ухвалення додаткового рішення після розгляду справи по суті.

В липні 2018 року відповідач ТОВ «БК «ТАЛАН-БУД» подав зустрічний позов про відшкодування збитків, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БК «ТАЛАН-БУД» збитки у розмірі 350000,00 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2018 року в позові ОСОБА_1 та зустрічному позові ТОВ «БК «ТАЛАН-БУД» відмовлено.

28 вересня 2018 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла заява ТОВ «БК «ТАЛАН-БУД» про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу в рамках первісного позову, в якій відповідач за позовом ОСОБА_1 просив стягнути із ОСОБА_1 на свою користь судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року в прийнятті додаткового рішення щодо розподілу судових витрат відмовлено.

Відповідач ТОВ «БК «ТАЛАН-БУД», не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року, ухвалити додаткове рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «БК «ТАЛАН-БУД» судові витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що відповідачем за первісним позовом ТОВ «БК «ТАЛАН-БУД» укладено договір про надання юридичних послуг від 07 червня 2018 року з адвокатським об'єднанням «КПД Консалтинг», відповідно до п. 2 якого розмір винагороди та строки кожного доручення з окремих питань розглядатимуться у окремому документі (заявка на надання послуг), що підписується сторонами. Усі майбутні замовлення клієнта повинні бути описані в окремих заявках на надання послуг, які включатимуть положення цього договору та складатимуть невід?ємну його частину.

На виконання вищевказаних пунктів договору, 07 червня 2018 року сторони підписали заявку на надання юридичних послуг № 1. Згідно з п. 3.1 заявки, замовник зобов'язаний оплатити послуги виконавця відповідно до зазначених тарифів, а саме 33333,33 грн., ПДВ 6666,67 грн., що разом становить 40000 грн. за представництво інтересів замовника в суді першої інстанції.

24 вересня 2018 року на виконання договору та заявки ТОВ «БК «ТАЛАН-БУД» сплатило на рахунок адвокатського об'єднання 20000 грн., що підтверджується випискою з рахунку об'єднання та квитанцією. Таким чином, у зв'язку з відмовою у задоволенні первісного позову, з позивача за первісним позовом на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу.

Відмовляючи в стягненні даних витрат, суд першої інстанції посилався на ненадання відповідачем до суду акту виконаних послуг у передбачений законодавством строк. Разом з тим, суд не врахував, що відповідачем надано інші докази, які у своїй сукупності підтверджують факт витрат на правову допомогу. Крім того, у матеріалах справи наявна копія акту наданих послуг за договором про надання юридичних послуг від 07 червня 2018 року, яка судом не досліджувалась у зв'язку з тим, що долучена відповідачем з порушенням п'ятиденного строку.

Тобто, суд першої інстанції повно і всебічно не з'ясував обставини, на які посилався відповідач, і відмовив у стягненні судових витрат виключно з формальних міркувань.

24 січня 2018 року позивач ОСОБА_1 направив засобами поштового зв'язку відзив на апеляційну скаргу, де вказував, що заявником не надано в строки та в порядку, визначеному п. 8 ст. 141 ЦПК України, акта наданих послуг, що свідчить про необґрунтованість заявлених до стягнення витрат на правову допомогу. Вказував, що розмір витрат встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таким чином, зробивши заяву про надання доказів стосовно понесених витрат на правову допомогу, заявник в судовому засіданні 20 вересня 2018 року посилався на докази, яких не існувало та не могло існувати, оскільки оплата здійснена лише 24 вересня 2018 року.

Враховуючи, що вищезазначені витрати не були фактичними, а оплаченими лише після проголошення рішення суду, коли можливе відшкодування таких витрат є очевидним, та необґрунтований їх розмір, оскільки обсяг робіт згідно вищезазначеного договору має визначатись актом наданих послуг, який не був наданий відповідачем в передбачені строки, подана апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у прийнятті додаткового рішення про розподіл судових витрат та стягненні, суд першої інстанції виходив із того, що докази на підтвердження вимог про стягнення витрат на правову допомогу не були надані суду у встановленому законом порядку, а поважності причин неподання таких доказів відповідачем не наведено.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи вбачається, що 07 червня 2018 року між Адвокатським об'єднанням «КПД Консалтинг» та ТОВ «БК «ТАЛАН-БУД» укладено договір про надання юридичних послуг (а. с. 72 - 76 т. 1), за умовами якого виконавець зобов'язується надати клієнту консультації з українського права щодо певних питань та/або здійснювати правовий супровід діяльності клієнта, а клієнт зобов'язується прийняти послуги та оплатити надані послуги. Обсяг послуг, розмір винагороди та строки кожного доручення з окремих питань викладатимуться у окремому документі (заявка на надання послуг), що підписується сторонами. Усі майбутні замовлення клієнта повинні бути описані в окремих заявках на надання послуг, які включатимуть положення цього договору та складатимуть невід'ємну його частину.

Згідно п. 3 договору, після надання послуг згідно з відповідною заявкою на надання послуг виконавець направляє клієнту акт про надані послуги. Сторони підписують акт про надані послуги, що підтверджує передачу та приймання послуг. Акт про надані послуги є підставою для остаточного розрахунку між сторонами, якщо інше не передбачено заявкою на надання послуг.

07 червня 2018 року Адвокатським об'єднанням «КПД Консалтинг» та ТОВ «БК «ТАЛАН-БУД» складено спільну заявку на надання послуг, згідно якої виконавець зобов'язується надати клієнту послуги комплексного юридичного супроводу клієнта у суді першої інстанції по справі № 369/4107/18 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «БК «ТАЛАН-БУД» про стягнення заборгованості. Вартість послуг, визначених в п. 1 цієї заявки, складає 40000 грн. (а. с. 77 - 78 т. 1).

Дані документи надані ТОВ «БК «ТАЛАН-БУД» до відзиву на позов ОСОБА_1 і в цьому ж відзиві зазначено судові витрати, які відповідач очікує понести у зв'язку з розглядом справи - 44000 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року в задоволенні позовів ОСОБА_1 та ТОВ «БК «ТАЛАН-БУД» відмовлено.

28 вересня 2018 року від представника відповідача ТОВ «БК «ТАЛАН-БУД» надійшла заява про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу, до якої відповідачем додано виписку з рахунку Адвокатського об'єднання «КПД Консалтинг», згідно якого 24 вересня 2018 року ТОВ «БК «ТАЛАН-БУД» здійснено оплату за юридичні послуги в розмірі 20000 грн. на підставі договору від 07 червня 2018 року (а. с. 173 т. 1) та квитанцію № 24029499-1 від 24 вересня 2018 року, яка підтверджує здійснення даної оплати (а. с. 174 т. 1).

23 жовтня 2018 року електронною поштою до суду направлено також акт № 1 про надані послуги до Заявки на надання послуг № 1 від 07 червня 2018 року до договору про надання юридичних послуг від 07 червня 2018 року, укладений 24 вересня 2018 року, згідно якого виконавець надав, а клієнт прийняв послуги згідно п. 1 Заявки на надання послуг № 1 від 07 червня 2018 року, а саме комплексний юридичний супровід клієнта у суді першої інстанції у справі № 369/4107/18 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «БК «ТАЛАН-БУД» про стягнення заборгованості. Вартість зазначених вище послуг становить 20000 грн. (а. с. 196 т. 1).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. ч. 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оскільки судом першої інстанції встановлено, що рішення суду у справі ухвалене 20 вересня 2018 року, останнім днем подачі доказів на підтвердження розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, з урахуванням вимог ст. ст. 122 - 124 ЦПК України, є 25 вересня 2018 року, а відповідні докази у зазначений строк відповідачем подано не було, судом зроблено правильний висновок про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення.

Так, звертаючись до суду із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу, представником відповідача надано копію виписку з рахунку адвокатського об'єднання та квитанції від 24 вересня 2018 року про сплату відповідачем 20000 грн. за юридичні послуги згідно договору від 07 червня 2018 року (а. с. 173 - 174 т. 1).

Разом із тим, в передбачений законом строк відповідачем не надано акту про надані послуги, передбаченого ст. 3 Договору про надання юридичних послуг від 07 червня 2018 року, який підтверджує передачу та приймання послуг та є підставою для остаточного розрахунку між сторонами.

Апеляційний суд враховує, що такі послуги, як вивчення судової практики Верховного Суду та вивчення законодавства з аналогічних питань, не відповідають критерію фактичності і неминучості, їх надання не є обґрунтованим, а тому вони не повинні були включатися до судових витрат.

Крім того, в детальному описі робіт (наданих послуг), складеному представником відповідача, зазначена лише кількість часу, витраченого на кожний вид послуги, без зазначення їх вартості, а отже розмір таких витрат також не можна вважати обґрунтованим.

На підставі вищевикладеного, заява ТОВ «БК «ТАЛАН-БУД» про стягнення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягала, що правильно встановлено судом першої інстанції, і дані висновки не спростовуються доводами апеляційної скарги про формальність міркувань суду при відмові у стягненні судових витрат.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про надання доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про те, що відповідач за первісним позовом дійсно сплатив 20000 грн. на користь адвокатського об'єднання «КПД Консалтинг», також цих висновків не спростовують, оскільки сама по собі сплата грошових коштів стороною у справі на користь представника не є підставою для безспірного покладення цих витрат на іншу сторону, і оскільки розподіл судових витрат має відбуватись лише за умов наявності передбачених законом підстав.

Також апеляційний суд враховує, що постановою Київського апеляційного суду від 22 січня 2019 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2018 року в частині відмови в позові ОСОБА_1 скасовано та прийнято в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до ТОВ «БК «ТАЛАН-БУД» про стягнення боргу за невиконання умов договору будівельного підряду частково задоволено.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «ТАЛАН-БУД» залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2019 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.