ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 лютого 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/3405/18

Головуючий у першій інстанції - Меженнікова С. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/339/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» на ухвалу судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 січня 2019 року про відмову у видачі судового наказу у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за послуги з постачання природного газу,

дата складання повного тексту: 03 січня 2019 року, м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року ТОВ «Чернігівгаз Збут» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу в якій просило видати судовий наказ на стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства заборгованості за послуги з постачання природного газу за розрахунковий період з 01 січня 2018 року по 31 травня 2018 року у розмірі 5048 грн. 86 коп. та 176 грн. 20 коп. понесених судових витрат по оплаті судового збору.

Заява мотивована тим, що боржник користувався послугами з постачання природного газу через приєднану мережу ТОВ «Чернігівгаз Збут» за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується фактом фактичного споживання та не заявляв до постачальника вимоги про припинення йому постачання газу, а отже між сторонами склалися договірні правовідносини щодо постачання природного газу згідно вимог чинного законодавства. Однак, оплату за постачання природного газу вчасно не здійснює, а тому, починаючи з 11 лютого 2018 року у боржника почала утворюватися заборгованість.

Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 січня 2019 року відмовлено у видачі судового наказу.

Не погоджуючись з даною ухвалою ТОВ «Чернігівгаз Збут» звернулося до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

ТОВ «Чернігівгаз Збут» зазначає, що до поданої заяви про видачу судового наказу додано розрахунок заборгованості, відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно, про те, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, копія відомості зняття показань лічильника з підписом боржника, тощо. Дані документи підтверджують, що місцем виконання договору постачання природного газу побутовим споживачам є АДРЕСА_1, а на підставі ч.8 ст.28 ЦПК України, позови, які виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місце виконання цих договорів.

Також особа, яка подає апеляційну скаргу, звертає увагу суду на ту обставину, що згідно приписів ч.9 ст.165 ЦПК України, встановивши, що ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_2, суд першої інстанції мав передати справу на розгляд іншому суду з визначенням правильної підсудності або видати судовий наказ, враховуючи визначене місце виконання договору, надання послуги з газопостачання з урахуванням реєстрації фізичної особи боржника, при цьому виконавши належним чином вимоги цивільного процесу щодо надіслання копії судового наказу боржнику.

Зважаючи, що по даній справі оскаржується ухвала суду про відмову в видачі судового наказу, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність ухвали судді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заяву було подано з порушенням правил підсудності, що є підставою для відмови у видачі судового наказу. Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки він зроблений із порушенням норм процесуального права.

Статтею 161 ЦПК України визначено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Загальні правила підсудності, визначені ч.1 ст.27 ЦПК України, передбачають, що позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування.

Разом з тим частиною 8 статті 28 ЦПК України встановлено, що позови, які виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

Частинами 4-9 ст.164 ЦПК України, передбачено дії суду для визначення підсудності заяви про видачу судового наказу.

Так, суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п'яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду.

Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

На виконання вимог вказаної статті судом було зроблено відповідний запит для визначення зареєстрованого у встановленому законом порядку місце проживання фізичних осіб - боржників.

Відповідно до відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області від 21 грудня 2018 року, яка отримана судом 29 грудня 2018 року, боржник ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.6).

Вбачається також, що ТОВ «Чернігівгаз Збут» звернулось до Чернігівського районного суду Чернігівської області про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 за послуги з постачання природного газу, як із власника будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

За таких обставин судом помилково застосовано положення п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України та відмовлено у видачі судового наказу, оскільки судом відповідно до спеціального закону не отримано інформацію, що не давала б можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи-боржника.

З огляду на вказане, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не врахував вищевказані вимоги закону, не звернув уваги на те, що при розгляді даної заяви потрібно керуватися положеннями ЦПК України про підсудність справ за вибором позивача та прийшов до передчасного висновку про відмову у видачі судового наказу.

Колегія визнає обґрунтованими доводи апелянта про порушення судом норм процесуального права.

Згідно п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, з підстав порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при розгляді справи, ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367, 368, 379 ч.1 п.4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» - задовольнити.

Ухвалу судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 січня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Є.М.Бечко

Судді: О.К.Євстафіїв

О.Л.Шарапова