Справа №333/128/19
Провадження №2-о/333/41/19
рішення

Іменем України

11 лютого 2019 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря Некрашевич Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні, заінтересовані особи: Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі заявою про встановлення факту, перебування особи на утриманні, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з яким вони постійно проживали однією сімєю. 14.04.2018 р. її чоловік помер. За життя він був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 3, але фактично там не проживав. З грудня 2015 року по день смерті чоловіка вони проживали спільно за адресою: м.Запоріжжя, вул. Європейська, б. 28-б кв. 64, де вони вели спільне господарство, в них був спільний бюджет, спільні кошти, які вони використовували на потреби родини. Фактичне спільне проживання підтверджується тим, що під час хвороби ОСОБА_2 виклик бригади швидкої медичної допомоги здійснювався за вказаною адресою, а також актами щодо проживання однією сімєю, а також іншими документами, копії яких додаються до заяви. На час смерті чоловіка вона була пенсіонером за віком. Дохід чоловіка був вищим, ніж в неї.

На теперішній час вона бажає отримувати пенсію з втрати годувальника після смерті чоловіка, але листом від 19.09.2018 р. (№510/к-1) за підписом начальника Шевченківського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м Запоріжжя їй було відмовлено в переході на пенсію чоловіка, оскільки не доведено, що вона перебувала на утриманні свого чоловіка. У звязку з чим звернулась до суду. Просила суд встановити факт її перебування на утриманні чоловіка ОСОБА_2

У судове засідання заявниця ОСОБА_1 не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримала.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду клопотання, в якому просив розглядати справу без участі представника управління за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених вимог, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що з 01.06.1974 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.13).

14.04.2018 р. ОСОБА_2 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.14).

Як вбачається з копії паспорту заявниці зареєстрованим місцем проживання є м. Запоріжжя, вул. Малиновського (Європейська) б. 28-б кв. 64.

З актів підтвердження фактичного проживання складених Квартальним комітетом №115 Шевченківського району м. Запоріжжя вбачається, що ОСОБА_3 був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3, але там фактично не проживав (а.с.19-23).

Тобто, на час смерті ОСОБА_2 подружжя ОСОБА_2 не були зареєстровані за однією адресою, у звязку з чим виникла необхідність доводити факт перебування на утриманні в судовому порядку.

ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії у звязку із втратою годувальника, та листом їй було відмовлено через відсутність документу, що засвідчує факт перебування на утриманні.

Як вбачається з листа №1213/к-6 від 08.06.2018 р. ОСОБА_1 отримує пенсію в розмірі 1513,63 грн. За попереднім розрахунком пенсія по втраті годувальника становитиме 1912,38 грн., що є більшим ніж заявниця отримує зараз (а.с.36).

Таким чином, пенсія покійного чоловіка була основним джерелом засобів для існування та проживання сімї.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у звязку із втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

При прийнятті рішення суд врахував, що заявниця та її чоловік з 1974 року знаходились в зареєстрованому шлюбі, даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 не перебувала на утриманні у чоловіка ОСОБА_2 в суді не встановлено. Пенсія чоловіка більше ніж в 2 рази перевищувала розмір пенсії, що отримує заявниця, що дає підстави суду вважати, що пенсія чоловіка ОСОБА_2 була основним джерелом доходів сімї ОСОБА_2.

Враховуючи значення, яке має встановлення даного юридичного факту для реалізації прав заявника, суд оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, суд вважає за можливе встановити факт перебування ОСОБА_1 на утримані її чоловіка ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.163-319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні, заінтересовані особи: Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя задовольнити повністю.

Встановити факт перебування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка народилась в м. Запоріжжя (ІПН НОМЕР_1) на утриманні її чоловіка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. село Ухта Колевальського району Республіки Карелія Російської Федерації, який помер 14.04.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 11.02.2019 року.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя Л.О. Варнавська