ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 року м. Київ

справа № 355/1149/18

провадження № 22ц/780/21/19

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Іванової І.В. (суддя-доповідач), Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

сторони :

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_4

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Баришівського районного суду Київської області від 05 листопада 2018 року у складі судді Лисюка О.Д., повний текст складений 05.11.2018 року,-

встановив:

У серпні 2018 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та просив стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором б/н від 10 листопада 2014 року у розмірі 16 076,46 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 3 085,77 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 4 787,91 грн., заборгованості за пенею в розмірі 6 961,04 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. (фіксована складова), 5 090 грн. 92 коп. (процентна складова).

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_4 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву б/н від 10 листопада 2014 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. В наслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором утворилась заборгованість у загальному розмірі 16 076,46 грн.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 05 листопада 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням АТ «КБ Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги банк зазначив, що відповідач власноручним підписом засвідчила, що ознайомлена з договором про надання банківських послуг до його укладення та погодилась з його умовами, зобов'язалась виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті Приватбанку. Крім того, відповідач укладення чи не укладення кредитного договору не оспорювала, розрахунок заборгованості не спростувала, не довела відсутність заборгованості та, відповідно, належне виконання умов договору, не заперечувала проти наявності між сторонами кредитних зобов'язань, зустрічних позовних вимог не заявляла.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 16 076,46 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 10 листопада 2014 року ОСОБА_4 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. В подальшому, відповідач ОСОБА_4 отримала кредитну картку «Універсальна» 55 днів пільгового періоду (а.с.12).

Відповідачка користувалась кредитними коштами та здійснювала погашення кредиту, при цьому останнє 03 серпня 2017 року на суму 300 грн., що стверджується наданими банком доказами (а.с.9-11).

Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору.

Овердрафт - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування (п. 1.1.1.52 Договору).

Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «Приватбанк», заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором станом на 20 червня 2018 року становить 16 076,46 грн., з яких: 3 085,77 грн. - заборгованість за кредитом; 4 787,91 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6 961,04 грн. - заборгованість за пенею, а також штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 741,74 грн. - штраф (процентна складова). Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами та не спростовані відповідачкою.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Умови і правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, а отже, позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме надані суду Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника.

Однак, колегія суддів з вищенаведеними висновками суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

При оформленні анкети-заяви на отримання кредиту, яка була підписана відповідачем, зазначено, що заява разом з Пам'яткою, Умовами та правилами надання банківський послуг, а також Тарифами складають між ним та банком Договір про надання банківський послуг.

Укладання договору здійснюється за принципом укладення між банком і клієнтом договору приєднання відповідно до ст. 634 ЦК України. Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та тарифах. Таким чином, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору в такій формі чинному законодавству не суперечить.

Згідно із визначенням, яке міститься в ст.633 ЦК України, договори, які укладаються банком з фізичними особами, є публічними. Також частинами 2 та 3 ст. 633 ЦК України передбачено, що умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів.

Оскільки наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення між сторонами договору, отримання кредитної картки, користування нею та факт існування за відповідачкою заборгованості внаслідок неналежного виконання нею своїх обов'язків по сплаті кредиту, помилковим є висновок суду першої інстанції про необґрунтованість вимог АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 085,77 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 4 787,91 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 741,74 грн.

Разом з тим, вимога позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 6 961,04 грн. задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості вбачається, що за порушення грошових зобов'язань за один і той самий період позивачем нараховані як пеня, так і штраф (а.с.9-11), наслідком чого в разі задоволення цих вимог стане подвійне притягнення відповідача ОСОБА_4 до одного і того ж виду відповідальності.

Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Вимогами статті 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

З урахуванням наведеного та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідна правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові №6-2003цс15 від 23 жовтня 2015 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 7, 374, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах,-

постановив :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 05 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, адреса: м. Київ, вул. Грушевського 1-д, рахунок 3111, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 115 грн. 42 коп., з яких: 3 085 грн. 77 коп. - заборгованість за кредитом, 4 787 грн. 91 коп. - відсотки за користування кредитом, штраф за порушення умов кредитного договору в розмірі 500 грн. - фіксована частина, 741 грн. 74 коп. - процентна складова.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, адреса: м. Київ, вул. Грушевського 1-д, рахунок 3111, МФО 305299) судовий збір у розмірі 2 497грн. 63 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий :

Судді :