693/975/19
2/693/421/19
РІШЕННЯ

Іменем України

18.12.2019 м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Шимчика Р.В.,

за участю секретарки судових засідань Коломієць С.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Жашків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне територіальне управління юстиції в Черкаській області,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

В обґрунтування своїх заявлених вимог позивачка вказала, що 04 березня 2005 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_3 помер.

08 лютого 2012 року ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_1 склав заповіт, яким заповів належний йому на праві особистої власності житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 ; земельну частку (пай) площею 1,32 га, яка знаходиться в адміністративних межах Острожанської сільської ради.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина за заповітом.

Після поховання ОСОБА_3 позивачці стало відомо про те, що 01 серпня 2017 року її чоловік під впливом психічного насильства відповідача ОСОБА_2 , склав інший заповіт, чим позбавив ОСОБА_1 права на спадкування земельної частки (паю). площею 1,32 га

Вказані обставини можуть підтвердити свідки.

Крім того, позивачка вказала, що вона з померлим ОСОБА_3 постійно проживала та вела спільне господарство у с. Острожани Жашківського району Черкаської області. За власний рахунок проводила поховання свого чоловіка.

У зв`язку з вказаними вище обставинами позивачка просила визнати недійсним заповіт 01 серпня 2019 року, складений ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 , посвідчений Острожанською сільською радою та зареєстрований в реєстрі за №21; визнати за ОСОБА_1 право на спадкування за заповітом від 08.02.2012р. на земельну частку (пай) площею 1,32 га згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №713274, яка знаходиться в адміністративних межах Острожанської сільської ради; судові витрати покласти на ОСОБА_2

23 вересня 2019 року ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. У ході судового розгляду пояснила, що ОСОБА_2 погрожував батькові, казав, що спалить хату, якщо батько не віддасть йому пай. ОСОБА_3 віддав йому материн державний акт. Потім він приїхав до батька, останній поїхав з відповідачем і склали «неправильний» заповіт. Позивачка прожила з ОСОБА_3 вісімнадцять років і хоче щоб його пай залишився їй. У ОСОБА_3 є три сини і три невістки, які не доглядали батька, а доглядала позивачка. У ОСОБА_3 й думки не було про те, щоб переписати пай на відповідача.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснив, що тато ОСОБА_3 був у сільській раді і він підписував заповіт. Відповідач за все своє життя не сказав до тата поганого слова. Хата відповідачу не потрібна, у нього є своя. ОСОБА_3 заповів йому землю без всякого насилля. У сільській раді були люди. При ухваленні рішення послався на розсуд суду.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Головного територіального управління юстиції в Черкаській області у судове засідання не з`явився по невідомих суду причинах.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процессу здійснюється за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У відповідності до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що, виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, з огляду на наступне.

Судом установлені наступні обставини.

04 березня 2005 року між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 16.04.2014р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жашківського районного управління юстиції у Черкаській області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, актовий запис №20, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 , яке видано 01.03.2019р. Жашківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

З довідки Соколівської сільської ради Жашківського району Черкаської області №173 від 28.02.2019р. вбачається, що ОСОБА_1 постійно проживала разом з ОСОБА_3 , вела спільне господарство, за власний рахунок проводила поховання чоловіка.

08 лютого 2012 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів ОСОБА_1 належний йому житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 ; земельну частку (пай) площею 1,20 га згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР №024653, та земельну частку (пай) площею 1,32 га згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №713274, які знаходяться в адміністративних межах Острожанської сільської ради. Заповіт посвідчений та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій під №2 секретарем Острожанської сільської ради Жашківського району Черкаської області Савчук Г.М.

28.10.2019р. із Жашківської державної нотаріальної контори було витребувано спадкову справу №50/2019р., заведену після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З матеріалів вказаної спадкової справи установлено, що 01.08.2017р. ОСОБА_3 без будь-якого насильства та примусу, як фізичного так і морального, на випадок своєї смерті, склав заповіт, яким заповів своєму синові ОСОБА_2 належну йому на правах власності земельну частку (пай) площею 1,20 га згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР №024653, яка знаходиться в адміністративних межах Острожанської сільської ради. Заповіт посвідчений та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій під №21 секретарем Острожанської сільської ради Жашківського району Черкаської області Дядило Н.М. (другий пай по заповіту).

27 листопада 2019 року Жашківським районним судом Черкаської області було постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті та про виклик у судове засідання для допиту свідків згідно поданих сторонами клопотань.

24 квітня 2019 року у судовому засіданні були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що він живе у м. Київ. Знає і позивачку і відповідача. Бачив як ОСОБА_2 «тиснув» на батька, коли привозив позивачку з лікарні. Відповідач «тягав» батька за груди і казав переписати на нього пай. Свідок допомагав їх розтягнути. Дід був в такому стані, що його можна було завезти куди завгодно.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що це було у липні 2017 року. ОСОБА_1 лікувалася у м. Київ. Коли її привезли у село з`явився відповідач, який з агресією налетів на діда ОСОБА_3 і сказав: «Перепиши пай, у мене семеро свиней, а то я хату спалю». ОСОБА_3 стало погано і його завели у хату. Потім увечері з`явився син відповідача, почав світити фонариком у вікна і погрожувати, що спалить хату. Вони його прогнали. Після цього свідок ще декілька днів був у селі. За цей час нічого не сталося. Про складання заповіту йому нічого не відомо.

Згідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Ч.3 ст.215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Ст.231 ЦК України передбачено, що правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Винна сторона (інша особа), яка застосувала фізичний або психічний тиск до другої сторони, зобов`язана відшкодувати їй збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.

У відповідності до ст.204 ЦК україни правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Для визнання правочину недійсним позивач має довести наступні обставини:

1) факт застосування до нього (до потерпілої сторони правочину) фізичного чи психологічного тиску з боку іншої сторони чи з боку третьої особи;

2) вчинення правочину проти своєї справжньої волі;

3) наявність причинного зв`язку між фізичним або психологічним тиском і вчиненням правочину, який оспорюється.

Для визнання правочину недійсним, через вчинення його під впливом насильства або погрози, необхідна наявність фізичного або психічного впливу на особу з метою спонукання до укладення правочину.

Верховний суд України узагальнюючи практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 24.11.2008р. вказав, що судам варто мати на увазі, що насильство розуміється як заподіяння учасникові правочину фізичних або душевних страждань з метою примусити укласти правочин. Воно повинне виражатися в незаконних, не обов`язково злочинних, діях (наприклад, насильством може бути вплив на волю контрагента за допомогою використання його залежного становища). Насильство викликає страх настання невигідних наслідків. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною майбутнього правочину, так і сторонньою особою щодо іншої сторони, її родичів чи близьких. На відміну від насильства, погроза полягає у здійсненні тільки психічного, але не фізичного впливу, і має місце за наявності як неправомірних, так і правомірних дій (наприклад, погроза звернутися до суду із заявою у справах приватного обвинувачення, позбавити спадщини або накласти арешт на майно). Вона може бути підставою для визнання правочину недійсним, коли через обставини, які мали місце на момент його вчинення, були підстави вважати, що відмова учасника правочину від його вчинення могла спричинити шкоду його законним інтересам.

У п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року роз`яснено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складення заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.

Жодних доказів того, що заповіт складений під впливом фізичного та психічного насильства, позивачкою не надано. Позивачка не зверталася до суду з клопотаннями про витребування відповідних доказів та про призначення у справі відповідних експертиз. З показів свідків не можливо встановити коли і як складався померлим заповіт, оскільки вони не були присутні безпосереднього при його складанні.

Вказане свідчить, що заповіт від 01серпня 2017 року в силу статті 204 Цивільного кодексу України є дійсним, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як передбачено ч.3 ст.12 ЦПК України та ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування.

Ч.1 ст.80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

На підставі ч.ч.2,3 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проаналізувавши вищевикладені обставини, вислухавши пояснення позивачки та відповідача, свідків, оцінивши наявні у справі письмові докази, враховуючи норми чинного законодавства та практику Верховного Суду України, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог про визнання заповіту недійсним.

Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

П.2 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Оскільки позивачці у задоволені позову відмовлено повністю, судові витрати покладаються на позивачку.

На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, Практикою Верховного суду України, ст.ст.202, 204, 215, 231 ЦК України, ст.ст.2, 4, 5, 12, 19, 76-78 80, 81, 89, 247, 258-259, 263, 265, 268, 272-273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне територіальне управління юстиції в Черкаській області, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду через Жашківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складене 27 грудня 2019 року.

Головуючий суддя: Роман Васильович Шимчик