Справа № 515/1738/19
Провадження № 2-о/515/2741/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О.Е.

представника заявника - адвоката Давиденка К.В.

представника заінтересованої особи - адвоката Логінова О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області циві- льну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Татарбунарська міська рада Одеської області,

про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

В С Т А Н О В И В:

13 листопада 2019 року до суду звернулася ОСОБА_1 в особі свого представника з заявою, в якій просила встановити факт того, що у свідоцтві про право власності від 15.11.1999 р., зареєст- рованому за № 20 і виданому на підставі рішення виконавчого комітету Татарбунарської міської ради від 15.04.1999 р. за № 98 замість зазначеної фрази «1/3 частка магазину № АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2 ринку/ м.Татарбунари» вважати вірним «магазин № АДРЕСА_1 на території ринку/ м.Татарбунари», посилаючись на те, що вона є власницею нежитлової будівлі магазину, якому присвоєна адреса: нежитлова будівля магазин № 2 АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 .

Зазначений магазин розташований на земельній ділянці площею 0,0026 га, кадастровий номер :02:004:0086, яка надана їй в тимчасове користування на підставі договору про право тимчасового користування землею від 10.10.1996 р. Однак, при зверненні до державного реєстра- тора прав на нерухоме майно з метою проведення державної реєстрації права власності зазначеної земельної ділянки їй було відмовлено у зв`язку з тим, що наданні документи не відповідають вимо- гам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Заявником було подано для проведення державної реєстрації свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 15.11.1999 р. видане на 1/3 частку об`єкта та рішення виконкому Татарбунарської міської ради від 15.04.1999 р. за № 98 згідно якого їй передається весь об`єкт та є підставою для видачі вище- вказаного свідоцтва. Зазначену розбіжність вважає помилкою, оскільки її сусіди мають самостій- ний об`єкт нерухомого майна, а отже у неї, якщо вірити свідоцтву про право власності 1/3 частини від невідомого об`єкта тобто не зрозуміло де 2/3 частини. Так, в жодному з документів, який пере- дував видачі свідоцтва про право власності, не фігурують частки, а отже це помилки посадових осіб, що складали зазначене свідоцтво про право власності. За таких обставин вона вимушена звернутися до суду з зазначеною заявою.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розглянути сп- раву за його відсутності, доводи заяви підтримав.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надав до суду відзив, в яко- му не заперечував проти задоволення заяви, просив справу розглянути за відсутності представника міської ради.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про роз- гляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звуко- записувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здій- снюється.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі до- казів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви.

Згідно копії паспорту серії НОМЕР_2 , виданого Татарбунарським РВ УМВС України в Оде- ській області 05.12.1996 р. (а.с.3), даний документ виданий на ім`я ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Татарбунари Одеської області.

Відповідно до договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 10.10.1996 р. (а.с.15-16), між ОСОБА_1 та Татарбунарською міською радою укладено зазначений договір земельної ділянки площею 0,0026 га строком на 25 років.

27.06.1996 р. ОСОБА_1 видано будівельний паспорт на магазин на території ринку у м. Татарбунари Одеської області (а.с.11-14).

Згідно копії свідоцтва про право власності від 15.11.1999 р. (а.с.5), ОСОБА_1 належить 1/3 частки магазину АДРЕСА_4 /на території ринку/.

Розпорядження Татарбунарської РДА Одеської області від 24.11.1998 р. (а.с.9-10) затверджено акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію продовольчого магазину загальною площею 21 м.кв. гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 .

Виконкомом Татарбунарської міської ради від вирішено оформити право приватної власності на магазин, розташований на АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 , що слідує з копії рішення № 98 від 15.04.1999 р. (а.с.6).

Рішенням виконкому Татарбунарської міської ради № 69 від 29.05.2019 р. (а.с.7) присвоєно ад- ресу нежитловій будівлі магазину, який складається з нежитлових приміщень № 2, площею 20,1 м. кв. та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 , нежитлова будівля (магазин) № 2Б. Замість зазначеної адреси присвоєно зазначеному об`єкту нерухомого майна нову адресу: АДРЕСА_1 , група нежитлових приміщень № 2Б (магазин), що підтверджується рішенням № 112 виконкому Татар- бунарської міської ради Одеської області від 31.07.2019 р. (а.с.8).

Державним реєстратором прав на нерухоме майно прийнято рішення за № 49036541 (а.с.17), яким відмовлено ОСОБА_1 у державній реєстрації права власності на не житлове приміщен- ня, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер земельної ділянки :02:004:0086, у зв`язку подані документи не від- повідають вимогам, а саме: свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 15.11.1999 р. видане на 1/3 частку об`єкта, а рішення виконавчого комітету Татарбунарської міської ради № 98 від 15.04. 1999р. та акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до екс- плуатації № 267/А-98 від 24.11.1998 р. на основі яких видавалось «свідоцтво про право власності» видане без встановлення частки власності (а.с.17).

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження сп- рави про: встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші фак- ти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У судовому засіданні встановлено, що при видачі свідоцтва про право власності начальником бюро технічної інвентаризації ОСОБА_2 було допущено описку у зазначенні частки магазину АДРЕСА_1 , де помилково вказано «1/3 частка магазину № АДРЕСА_1 , який розташований в АДРЕСА_1 на території ринку/» замість «магазин № НОМЕР_3 , який розташований в АДРЕСА_1 на території ринку/».

Встановлення юридичного факту має заявниці юридичне значення, оскільки дозволяє їй про- ведення в подальшому державної реєстрації речового права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-80, 258-259, 263-265, 315, 319, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити, що у свідоцтві про право власності від 15.11.1999 р., виданому на ім`я ОСОБА_1 , невірно зазначена частка нерухомого майна, а саме: замість «магазин № АДРЕСА_1 на території ринку/» помилково зазначено «1/3 частка магазину № АДРЕСА_1 , який розташований в АДРЕСА_1 на території ринку/».

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Тимошенко