ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3622/19 Справа № 201/3883/18 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Городничої В.С.

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2018 року АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25 вересня 2008 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою 30,00% на рік на суму залишку заборгованості. Внаслідок неналежного виконання взятих на себе кредитних зобов'язань, у ОСОБА_3 станом на 31 грудня 2017 утворилась заборгованість в розмірі 13860,20 грн.

У зв'язку з чим, АТ КБ "ПриватБанк" просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 25 вересня 2008 року в розмірі 13860,20 грн., а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат по справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2018 року к задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" було відмовлено, з чим позивач не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі, позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

ОСОБА_3 своїм правом передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу АТ КБ "ПриватБанк" не скористалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду - змінити в частині обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог відповідно з даним рішенням, з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони уклали вказаний кредитний договір б/н від 25 вересня 2008 року, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. для своїх потреб зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту - до закінчення строку дії вказаної картки.

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості, у ОСОБА_3 станом на 31 грудня 2017 року за вказаним кредитним договором утворилась заборгованість в розмірі 13860,20 грн., з яких:

- 1745,96 грн. - заборгованість за кредитом;

- 10978,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 636,20 грн. - штраф (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови у стягненні заборгованості за спірним кредитним договором.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду і вважає за необхідне змінити обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог банку відповідно з даним рішенням, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Тобто, підставою для застосування наслідків спливу строку позовної давності є заява відповідача, проте матеріали справи не містять жодних клопотань або відзиву відповідача на позовну заяву АТ КБ "ПриватБанк" із вимогами та посиланнями на ст. ст. 256, 257, 267 ЦК України та пропуск строку позовної давності, у зв'язку з чим, колегія суддів не вбачає підстав для її застосування.

Водночас, за правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 ЦК України, визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України, визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Таким чином, відповідно до умов та правил надання банківських послуг визначено, що пам'ятка, тарифи, а також заява про приєднання до умов та правил становить укладений договір про надання банківських послуг.

В той же час, АТ КБ "ПриватБанк" не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, щоб в сукупності із заявою-анкетою свідчило б про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг.

Виходячи з правового аналізу вказаних норм не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розумів позичальник, підписуючи заяву-анкету позичальника.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, підписавши заяву-анкету.

Доводи позивача в позовній заяві не можуть бути прийняті до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт ознайомлення ОСОБА_3 з усіма істотними умовами договору.

Відсутність підпису відповідача на умовах та правилах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем.

Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк.

Таким чином, враховуючи, що за умовами заяви-анкети позичальника, останній разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг, а долучений позивачем до матеріалів позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, не містить підпису ОСОБА_3, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено, що під час підписання заяви-анкети позичальника відповідач була ознайомлена саме з цими умовами та правилами надання банківських послуг.

Положеннями ст. ст. 77, 79, 80, 81 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, не збирає докази самостійно.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені як судом першої інстанції, так і судом апеляційної факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" щодо стягнення заборгованості, оскільки Умови та правила надання банківських послуг не містять жодних відміток та підписів позичальника, які свідчили про ознайомлення із ними та згоду.

А тому, враховуючи вищевикладене та керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 369, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2018 року - змінити в частині обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог, відповідно з даним рішенням.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова