ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року

м. Харків

Справа № 629/5036/18

Провадження № 22-ц/88/1196/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Бровченка І.О.,

суддів: Колтунової А. І., Бурлака І.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 листопада 2018 року в складі судді Каращука Т.О.,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання дітей, змінивши спосіб стягнення з 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача на 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, стягнення аліментів на утримання колишньої дружини та додаткових коштів на лікування хворої дитини.

Позовна заява мотивована тим, що від шлюбу з відповідачем у неї народилось двоє синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які мешкають разом з нею. ОСОБА_4 має захворювання аутизм згідно висновку Лозівського МСЕК. 03 грудня 2012 року рішенням Стаханівського міського суду Луганської області стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей по 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача до повноліття дітей. Оскільки відповідач офіційно не працює, виконавчий лист знаходиться без виконання. Відповідач покинув сім'ю, поїхав працювати до Харкова, де має високооплачувану роботу, займається утепленням житла. Вказує, що грошей на утримання дітей не вистачає, в тому числі грошей, які позивач отримує як переселенець, кожного місяця витрачає більше 1000 грн., не працює.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання дітей, стягнення аліментів на утримання колишньої дружини та додаткових коштів на лікування хворої дитини задоволено частково.

Збільшено розмір, змінивши спосіб стягнення, з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання синів: ОСОБА_3, та ОСОБА_4, з 1/3 частини з усіх заробітків відповідача на 1000 грн. щомісячно, на кожного до досягнення ними повноліття. Аліменти у новому розмірі стягнуто від дня набрання чинності рішенням суду.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, щомісячно, додаткові кошти на утримання дитини - сина ОСОБА_4 у сумі 1000 грн., починаючи з 12 вересня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати частково; постановити нове рішення, збільшити розмір аліментів на утримання дітей до 1500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1500 грн. щомісячно.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вказує, що до ухвалення судового рішення по справі отримувала від ОСОБА_2 аліменти щомісячно по 2364 грн. 43 коп., що підтверджується довідкою, а тому просила стягувати по 1500 грн. на кожну дитину, що в загальному розмірі складає 3000 грн., що є більшою сумою, ніж 2000 грн., яку стягнув рішенням суд першої інстанції. Відповідач працездатний, фізично здоровий, має високооплачувану роботу, може надавати матеріальну допомогу також і на її утримання. Рішення суду в частині зміну способу стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини не оскаржується.

На апеляційну скаргу ОСОБА_2 подав відзив, у якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення. Зазначає, що 03 грудня 2012 року Стаханівським міським судом Луганської області було прийнято рішення про стягнення з нього на утримання дітей 1/3 частини заробітку до досягнення синами повноліття. При постановленні вказаного рішення судом було вірно встановлено всі обставини справи, які до теперішнього часу не змінилися. Твердження позивача про невиконання рішення суду про стягнення з нього аліментів не відповідає дійсності, оскільки не зважаючи на відсутність постійного заробітку він сплачує аліменти не менше 2500 грн. щомісяця. Жодних доказів про понесення або необхідності понесення додаткових витрат на утримання дітей позивачем не надано. Вимога позивача про стягнення коштів на її особисте утримання є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині зміни способу стягнення суд першої інстанції керувався вимогами ст. 181, 192 СК та з урахуванням вимог ст. 182 СК України змінив спосіб стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/3 частини з усіх заробітків відповідача на 1000 грн. щомісячно, на кожного до досягнення ними повноліття. Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 84 СК України, суд відмовив у стягненні аліментів на утримання дружини.

Рішення суду першої інстанції оскаржується ОСОБА_1 лише в частині визначення розміру аліментів на дітей та відмови у задоволені позовних вимог щодо стягнення аліментів на її утримання. Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області в частині зміни способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦК України не переглядається та сторонами по справі відповідно до вимог ст. 352 ЦПК України не оскаржується.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1. (а.с.9).

ОСОБА_2 також є батьком ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2. (а.с.8).

03 грудня 2012 року Стахановським міським судом Луганської області видано виконавчий лист по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, яким визначено стягнення з відповідача аліментів на утримання синів з 18 жовтня 2012 року до досягнення старшим сином повноліття, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, а потім в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача на утримання молодшого сина до досягнення ним повноліття.

28 лютого 2018 року рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області шлюб ОСОБА_1 з ОСОБА_2 було розірвано.

За результатами пред'явлення виконавчого листа про стягнення аліментів державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюковському, Лозівському районах та м. Лозова ГТУЮ у Харківській області здійснюються заходи по стягненню аліментів у призначеному судом розмірі.

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2. (а.с. 10).

Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб КП «Житлова управляюча компанія» сини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 фактично проживають разом з матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.(а.с. 7).

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є інвалідом з дитинства, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3. (а.с. 11).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що син ОСОБА_4 має захворювання аутизм, психоречове відставання, стоїть на обліку у лікаря, шкільну програму засвоює погано, потребує постійного догляду.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частинами 1-3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечується такий захист, який є необхідним для її благополуччя, а тому з виходячи із цих принципів, принципів розумності, справедливості, законності, верховенства права, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів.

Сторони по справі не заперечують, що відповідач офіційно не працює. ОСОБА_2 зазначає, що має не регулярний дохід. Докази спростовуючи вказані відомості матеріали справи не містять.

Відсутність постійного місця роботи та наявність нерегулярного доходу дає підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі , як того просила в позовних вимогах позивач.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Згідно доданої до апеляційної скарги довідки про розрахунок заборгованості Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та м. Лозова ГТУЮ у Харківській області згідно виконавчого листа від 05 грудня 2012 року, виданого Стаханівським міським судом Луганської області з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягувались аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Заборгованість по аліментам станом на 13 листопада 2018 року відсутня (а.с. 49). З розрахунку вбачається, що станом на 01 вересня 2018 року переплата становила 1984 грн. 38 коп. За вересень та жовтень 2018 року ОСОБА_2 нараховувались аліменти у розмірі 2364 грн. 43 коп. щомісячно та останнім здійснювалась щомісячна оплата у розмірі 3000 грн.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що щомісячно здійснює оплату аліментів на утримання синів у розмірі не менше 25000 грн.

Згідно даних Державної служби статистики України, які розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет на офіційному веб-сайті служби, розмір середньої заробітної плати у Харківській області за жовтень 2018 року (відомості станом на час ухвалення судового рішення) становив 7978 грн., за листопада 2018 року - 8004 грн.

Ураховуючи всі вищенаведені обставини, які мають істотне значення, у їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що визначений районним судом розмір аліментів є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, що, ураховуючи положення ст.376 ЦПК України, дає апеляційному суду підстави змінити визначений судом розмір аліментів з 1000 грн. до 1300 грн., щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Докази підтверджуючі можливість відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі, матеріали справи не містять.

При цьому апеляційний суд враховує, що в ході розгляду даного спору судом відповідачем не наведено обставин, які в контексті ст.182 СК України свідчили б про відсутність можливості сплачувати аліменти в заявленому розмірі.

Сама по собі обставина відсутності у відповідача офіційного місця роботи не свідчить про об'єктивну відсутність можливості виконання батьком свого обов'язку утримувати власних дітей, забезпечуючи створення умов, необхідних для всебічного та гармонійного їх розвитку.

Ураховуючи викладене, такий розмір аліментів відповідає можливостям батька щодо здійснення утримання своїх неповнолітніх синів.

При цьому, розмір аліментів визначено шляхом зміну способу стягнення, а не збільшення розміру аліментів відповідно до вимог ст. 192 СК України.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що за правилом ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше, та не зазначено про це у резолютивній частині рішення.

Указана обставина дає апеляційної суду підстави для доповнення абзацу другого резолютивної частини рішення реченням - Визначений судом розмір аліментів щорічно підлягає індексації відповідно до закону.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач має високооплачувану роботу та дохід близько 20 000 грн., разом із цим, зазначає про те, що він офіційно не працює, належними, допустимими та достатніми доказами у справі доводи апелянта про такий розмір доходу ОСОБА_2 не підтверджено.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 має високооплачувану роботу, тому має можливість надавати допомогу також і на утримання дружини, з огляду на положення ч. 3 ст. 84 СК України, оскільки сину ОСОБА_4 виповнилось 8 років, не ґрунтуються на вимогах закону.

Отже, враховуючи положення закону, підстав для стягнення аліментів на утримання дружини судом не встановлено, висновок суду першої інстанції про відмову у стягненні аліментів на утримання дружини є правильним.

Доводи відповідача щодо відсутності підстав для стягнення додаткових витрат на утримання дитини, не є підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується. Під час розгляду справи не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення суду, що є підставою для перегляду судового рішення в цілому відповідно до вимог ч. 4 ст. 367 ЦПК України. Рішення суду в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини останнім відповідно до вимог ст. 352 ЦПК України не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381-384, 389 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 листопада 2018 року задовольнити частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 листопада 2018 року змінити.

Збільшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1000 грн. до 1300 щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

Доповнити абзац другий резолютивної частини рішення реченням - Визначений судом розмір аліментів щорічно підлягає індексації відповідно до закону.

В іншій частині рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку тільки у випадках, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 лютого 2019 року.

Головуючий - І.О. Бровченко

Судді : І.В. Бурлака

А.І. Колтунова