Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 756/9530/16-ц

провадження № 61-7859св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року у складі судді Белоконної І. В. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Поливач Л. Д., Вербової І. М., Шахової О. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У липні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», зараз акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 20 951,39 грн та судового збору в розмірі 1 378,00 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 28 грудня 2012 року між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 2 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Позивач всі зобов`язання, які були покладені на нього згідно істотних умов договору, виконав в повному обсязі, а саме видав кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого станом на 31 травня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі

20 951,39 грн, яка складається з наступного: 1 859,90 грн - заборгованість за кредитом; 14 517,61 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 100,00 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; та штрафи передбачені умовами та правилами надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 973,88 грн - штраф (процентна складова).

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 28 грудня 2012 року № б/н в розмірі

20 951,39 грн, яка складається з наступного: 1 859,90 грн - заборгованість за кредитом; 14 517,61 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 100,00 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; та штрафи передбачені умовами та правилами надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 973,88 грн - штраф (процентна складова).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого, відповідно до наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку, станом на 31 травня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 20 951,39 грн, яка підлягає стягненню з відповідача.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 13 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , відхилено.

Заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року залишено без змін.

Ухвала мотивована тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся через засоби поштового зв`язку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 вересня 2017 року та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено вимоги щодо обґрунтованості судового рішення, оскільки суди неповно та не всебічно дослідили матеріали справи.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу в заочному порядку, дійшов помилково висновку про належне повідомлення відповідача про розгляд справи судом, чим порушив вимоги статей 74, 224 ЦПК України, оскільки він не отримував судових повісток про виклик у судове засідання, а судом апеляційної інстанції належно не перевірено даний факт.

Судом не було встановлено строку дії зобов`язань та не встановлено чи мало місце досудове врегулювання спору, а саме надання вимоги відповідачу.

Заявник також вважає, що АТ КБ «ПриватБанк» не надав суду належних доказів, з яких можливо встановити початок виникнення боргових зобов`язань ОСОБА_1 , а наданий позивачем розрахунок заборгованості є необґрунтованим.

Доводи інших учасників справи:

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух касаційної скарги:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року матеріали касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 вересня 2017 року передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 16 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи

№ 756/9350/16-ц з Оболонського районного суду міста Києва.

У лютому 2018 року матеріали цивільної справи № 756/9350/16-ц надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2018 року цивільну справу призначено до судового розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права:

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Одним з елементів права на справедливий судовий розгляд є право на розгляд справи незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи № 756/9530/16-ц від 27 червня 2017 року визначено колегію апеляційного суду у складі: Поливач Л. Д. (суддя-доповідач), Вербової І. М., Шахової О. В.

У той же час, ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 18 липня 2017 року у складі колегії суддів: Поливач Л. Д. (суддя-доповідач), Вербової І. М., Білич І. М. призначено справу № 756/9530/16-ц до розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва на 26 липня 2017 року о 17 год 00 хв.

Згідно протоколу автоматизованої зміни складу колегії суддів від 25 липня 2017 року,з підстав запланованої відпустки судді Шахової О. В., визначено колегію апеляційного суду у складі: Поливач Л. Д. (суддя-доповідач), Вербової І. М., Білич І. М.

У той же час, 13 вересня 2017 року справу № 756/9530/16-ц в Апеляційному суді міста Києва розглянула колегія суддів у складі: Поливач Л. Д. (суддя-доповідач), Вербової І. М., Шахової О. В.

Вказане свідчить про розгляд указаної справи в апеляційному суді неповноважним складом суду, що є порушенням норм процесуального права.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги:

Частиною пунктом 1 частини першої статті 411 ЦПК України визначено, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду.

За таких обставин, ураховуючи вимоги пункту 1 частини першої

статті 411 ЦПК України, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для обов`язкового скасування ухвали апеляційного суду, оскільки справу розглянуто неповноважним складом суду, з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 вересня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

В. П. Курило