Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2025/17
Провадження № 6/553/44/2019
У Х В А Л А

Іменем України

20.02.2019м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Новака Ю.Д.,

за участю секретаря Каленіченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, -

в с т а н о в и в:

Головний державний виконавець Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження особи (боржника) ОСОБА_2, у праві виїзду за межі України.

У своєму поданні головний державний виконавець зазначив, що на виконанні у Подільському ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області перебуває виконавче провадження №56855938 з виконання виконавчого листа №553/2025/17 виданого 23.06.2018 року про стягнення заборгованості у розмірі 907,79 грн;

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

26.07.2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56855938 на підставі виконавчого листа №553/2025/17 виданого 23.06.2018 року Ленінським районним судом м. Полтави про стягнення коштів в розмірі 907,79 грн. (а.с.7).

На адресу боржника направлялися виклики з вимогою зявитися, до відділу, на виклики боржник не зявилася.

Рішення на сьогодні боржником не виконано.

Від державного виконавця до суду надійшла заява щодо розгляду даного подання без його участі.

Вивчивши матеріали подання, суд приходить до висновку, що дане подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до вказаної правової норми громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

Такі обмеження права громадян України на виїзд за кордон у конкретно визначених законом випадках мають тимчасовий характер і зумовлені необхідністю забезпечення захисту прав і законних інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ч.2 п.19 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, представник ДВС вказував на те, що боржник навмисне ухиляється від виконання зобов'язань за судовим рішенням.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Також, відповідно до інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, встановлений порядок звернення державного виконавця з поданням до суду щодо обмеження у праві виїзду за межі України та заборони в'їзду в Україну у разі невиконання боржником своїх зобов'язань. Вказаний нормативно-правовий акт передбачає, що подання державного виконавця повинно містити, зокрема, підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Сам по собі факт не виконання боржником свого обов'язку по погашенню боргу не може свідчити про ухилення останнього від виконання своїх зобов'язань.

У матеріалах справи відсутні докази щодо отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, повідомлень про виклик боржника до ВДВС.

Тобто боржник належним чином не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження про його виклик до ВДВС та будь-які дії вчинені виконавчою службою по відношенню до неї.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання, не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Окрім цього, факт ухилення має підтверджуватися сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити у поданні. Відсутність майна у боржника не може бути доказом ухилення від виконання зобов'язання.

Доказів належного примусового виконання судового рішення державним виконавцем у встановленому законом порядку та ухилення боржника від примусового виконання судового рішення - державним виконавцем теж суду не надано.

Отже, державним виконавцем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження своїх вимог, як і не доведено ті обставини, на які він посилається в своєму поданні. Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, про здійснення виходів державного виконавця по місцю проживання боржника, який за адресою АДРЕСА_1, та на отримання залишених повідомлень щодо виклику боржника до ВДВС, в зв'язку з чим у суду немає підстав вважати, що ОСОБА_2 своїми умисними діями перешкоджає виконанню судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», ст. 33 Конституції України, ст.ст. 260 353, 441 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні подання головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції на протязі пятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - до Полтавського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_3