ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 жовтня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/2646/18

Головуючий у першій інстанції - Овсієнко Ю. К.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1229/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.

сторони: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго»,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 02 липня 2019 року (місце ухвалення - м. Чернігів) у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ «Облтеплокомуненерго» про захист прав споживачів. В обґрунтування позову посилалась на те, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , який обладнаний приладом загальнобудинкового обліку теплової енергії, крім того, у вказаній квартирі встановлено індивідуальний лічильник тепла.

Позивач в позові посилається, що до опалювального періоду 2016-2017 претензій до відповідача не було, але з початком опалювального періоду 2016-2017 політика відповідача щодо розподілу тепла споживачам, при незмінності діючих нормативно-правових актів, змінилася в односторонньому порядку, тобто оплата за споживання тепла в квартирі та місцях загального користування, температура в останньому встановлюється на рівні + 16, значно зросла.

В позові позивач просила визнати дії ПАТ «Облтеплокомуненерго» щодо завищеня нарахування ОСОБА_1 витрат теплової енергії за місця загального користування за адресою: АДРЕСА_2 за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 (включно) неправомірними.

Зобов`язати ПАТ «Облтеплокомуненерго» скасувати безпідставно нараховану заборгованість по оплаті теплової енергії за опалення місць загального користування згідно будинкового лічильника ОСОБА_1 в розмірі 2 911, 59 грн. за адресою: АДРЕСА_2 за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року (включно).

У червні 2019 позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила визнати дії ПАТ «Облтеплокомуненерго» щодо завищення нарахування ОСОБА_1 витрат теплової енергії за місця загального користування в розмірі 3257,95 грн за адресою: АДРЕСА_2 , за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року (включно) неправомірними (а.с. 102-103 т. 2).

Визнати відсутність заборгованості по оплаті теплової енергії з опалення місць загального користування по квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , в розмірі 3257,95 грн у ОСОБА_1 перед ПАТ «Облтеплокомуненерго» за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року (включно).

Зобов`язати ПАТ «Облтеплокомуненерго» скасувати безпідставно нараховану заборгованість по оплаті теплової енергії за опалення місць загального користування згідно будинкового лічильника ОСОБА_1 в розмірі 3257,95 грн за адресою: АДРЕСА_2 , за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року (включно).

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.07.2019 позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Облтеплокомуненерго» про захист прав споживачів - задоволено.

Визнано дії ПАТ «Облтеплокомуненерго» щодо завищення нарахування ОСОБА_1 витрат теплової енергії за місця загального користування в розмірі 3257,95 грн за адресою: АДРЕСА_2 , за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року (включно) неправомірними.

Визнано відсутність заборгованості по оплаті теплової енергії з опалення місць загального користування по квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , в розмірі 3257,95 грн у ОСОБА_1 перед ПАТ «Облтеплокомуненерго» за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року (включно).

Зобов`язано ПАТ «Облтеплокомуненерго» скасувати безпідставно нараховану заборгованість по оплаті теплової енергії за опалення місць загального користування згідно будинкового лічильника ОСОБА_1 в розмірі 3257,95 грн за адресою: АДРЕСА_2 , за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року (включно).

Стягнуто з ПАТ «Облтеплокомуненерго» на користь держави судовий збір в сумі 704, 80 грн.

З витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадськиї формувань повне найменування юридичної особи та скорочене у разі його наявності - Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго», (АТ «ОТКЕ»), організаційно-правова форма - Приватне акціонерне товариство (а.с. 154-157 т. 2).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник АТ «ОТКЕ» - адвокат Величко А.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого суду від 02.07.2019, і ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову.

У скарзі заявник посилається, що при прийнятті збільшених позовних вимог судом грубо порушено вимоги п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, оскільки справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, перше судове засідання відбулося 29.10.2018, збільшення позовних вимог подано у липні 2019, крім того позивачем при зверненні з заявою про збільшення позовних вимог додано ще одну позовну вимогу.

За доводами скарги, АТ «ОТКЕ», у спірних правовідносинах, нараховує оплату за опалення місць загального користування по квартирі позивача у відповідності до нормативних актів, які регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що порядок нарахування змінений АТ «ОТКЕ» не в односторонньому порядку, а у відповідності до вимог ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та рішення Чернігівської міської ради № 106 від 02.03.2018 «Про затвердження коефіцієнтів нормативної втрати теплової енергії на опалення місць загального користування в багатоквартирних житлових будинках м. Чернігова».

Крім того, у скарзі посилається на те, що позивач в порушення вимог п. 11 ч. 3 ст. 2 та ч. 1 ст. 44 ЦПК України зловживає своїми процесуальними правами, а саме позивач звернулася з позовом про захист прав споживачів, від сплати судового збору такого позову позивачі звільнені, проте в позові заявлені позивачем вимоги є зайвими для захисту його прав, тому позивач повинна була сплачувати судовий збір на загальних підставах.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на повний, всебічний та об`єктивний розгляд судом всіх обставин справи, рішення є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволенння апеляційної скарги частково враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 103 том №1).

Згідно копії договору про надання послуг з централізованого опалення та водонагрівання позивач є споживачем послуг, які надає АТ «Облтеплокомуненерго» (а.с. 104-105 том №1).

З листа АТ «Облтеплокомуненерго» № 1223-Т від 18.05.2019 вбачається, що будинок АДРЕСА_3 обладнано будинковим засобом обліку теплової енергії, крім цього, частина споживачів мають індивідуальні засоби обліку (квартирні лічильники), а окремі - індивідуальні (автономні) системи опалення (а.с. 92 том №1).

Квартира позивача з 01.11.2011 обладнана квартирним лічильником обліку теплової енергії (а.с. 111 т. 1).

В листі АТ «Облтеплокомуненерго» від 28.02.2017 року № 591-Т зазначено, що для квартири АДРЕСА_1 за період з 25.11.2016 по 23.12.2016 коефіцієнт, який враховує частку помешкання у витратах на опалення МЗК: Кмзк і =72,4 : 5917,0 = 0,01224, Qмзк і = 0,01224 х 53,0067 = 0,6486 Гкал. Плата за МЗК: 0,6486 Гкал х 1350,01 грн = 875,60 грн. Згідно з показаннями квартирного лічильника 0,025 Гкал. Всього нараховано за опалення квартири в грудні: 909,35 грн. (а.с 86-87 том № 1).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що дії АТ «Облтеплокомуненерго» щодо завищення нарахування позивачу витрат теплової енергії за місця загального користування в сумі 3257,95 грн. за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року (включно) є неправомірними, а отже порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача скасувати безпідставно нараховану заборгованість по оплаті теплової енергії за опалення місць загального користування згідно будинкового лічильника ОСОБА_1 в розмірі 3257,95 грн за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року (включно), визнавши відсутність у позивача перед відповідачем заборгованості у вказаному розмірі за зазначений період за вищезгаданою адресою.

З таким висновком місцевого суду частково погоджується колегія суду апеляційної інстанції враховуючи наступне.

Правовідносини між виконавцем послуг та споживачем в сфері надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Договором про надання послуг з централізованого опалення та водонагрівання, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення», затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 (далі - Методика) та іншими нормативно-правовими актами України, які були чинні в період спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 12 Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

При нарахуванні плати за опалення місць загального користування у житловому будинку виконавець послуг з централізованого опалення зобов`язаний дотримуватися положень Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженоїнаказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359

Судом встановлено, що квартира позивача обладнана окремим засобом обліку теплової енергії (а.с. 111 т. 1), проте частина споживачів мають індивідуальні засоби обліку (квартирні лічильники), а окремі - індивідуальні (автономні) системи опалення (а.с. 92 том №1) .

АТ «ОТКЕ», визначаючи позивачу кількість теплової енергії на опалення місць загального користування, та, розраховуючи розмір оплати, керувалось пунктами 1.4, 2.2.1, 2.2.2 Методики, розділом 3 Методики, п.12 Правил та умовами договору, на що вказували представники відповідача і зазначено у відзиві на позов та зазначено у листі АТ «Облтеплокомуненерго» № 1223-Т від 18.05.2017 на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 91-93 том № 1).

Відповідно до пункту 1.4. Методики кількість теплової енергії на опалення місць загального користування окремо не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої до плати за опалення у таких випадках: якщо в багатоквартирному будинку незалежно від наявності або відсутності загальнобудинкового обліку теплової енергії відсутні суб`єкти господарювання, помешкання з індивідуальним опаленням, усі житлові квартири не обладнані приладами обліку витрат теплової енергії на опалення.

Пункти 2.2.1. і 2.2.2. Методики визначають формули розподілу визначених величин теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування, між окремими помешканнями будинку.

Суд першої інстанції, визнаючи неправомірними дії АТ «Облтеплокомуненерго» при нарахуванні позивачу витрат теплової енергії на опалення місць загального користування, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами правильно застосував пункт 2.1.4 Методики.

Пунктом 2.1.4 Методики визначено, що у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на місцях загального користування витрати теплової енергії на опалення місць загального користування визначаються розрахунком за формулами, наведеними в пункті 2.1 Методики.

Однак, при визначенні суми оплати за вказаними пунктами, відповідач, з врахуванням того, що СНиП 2.04.05-91 втратили чинність, а діючі ДБН В.2.5-67:2013, що затверджені наказами Мінрегіонбуду від 25.01.2013 №24 та від 28.08.2013 №410 не містять методики розрахунку втрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, проводив розрахунок шляхом віднімання від показань будинкового лічильника визначених кількості теплової енергії на опалення квартир без лічильників та сумарних показань квартирних лічильників і сумарної кількості теплової енергії на опалення окремих к-тих приміщень місць загального користування.

Проте, вказаний спосіб нарахування не відповідає складовим формули, визначеній в п. 2.1.4 Методики. З огляду на це, відповідач проводив розрахунки опалення місць загального користування не у спосіб, що визначений законом.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, вказавши на не відповідність наданого відповідачем розрахунку вимогам п.2.1.4 Методики.

З врахуванням наведеного не є обґрунтованими доводи апеляційної скарги, що відповідач при обґрунтуванні нарахувань за опалення місць загального користування нараховує оплату за опалення місць загального користування по квартирі позивача у відповідності до нормативних актів, які регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, а саме: ст. 8, 10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, п. 1.4,2.1,2.2.1 та 2.2.2 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України, від 31.10.2006 № 359 та рішенння Чернігівської міської ради № 106 від 02.03.2018 «Про затвердження коефіцієнтів нормативної втрати теплової енергії на опалення місць загального користування в багатоквартирних житлових будинках м. Чернігова», оскільки даними Правилами не визначено порядку оплати послуг з опалення місць загального користування споживачами, квартири яких обладнані засобами обліку теплової енергії, а інші нормативні акти також не визначають порядку розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування у разі обладнання багатоквартирного будинку загальнобудинковим приладом обліку теплової енергії та часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку, крім того рішення міської ради не стосується спірного періоду.

Отже, підміняючи методику розрахунку, визначену нормативним актом, який є чинним, іншими нормативно-правовими актами, відповідач діяв не у передбачений законом спосіб.

Разом з тим, з врахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення вимоги в повному обсязі про визнання відсутності заборгованості по оплаті теплової енергії з опалення місць загального користування по квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , в розмірі 3257,95 грн у ОСОБА_1 перед АТ «ОТКЕ» за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року (включно), оскільки поза увагою суду першої інстанції залишено ту обставину, що за надані послуги було нараховано оплату у завищеному розмірі, що не свідчить про її відсутність, як це зазначає і сам позивач обґрунтовуючи першу позовну вимогу, та зазначає про визнання дій неправомірними саме в частині нарахувань у завищеному розмірі.

Таким чином рішення суду першої інстанції в частині задоволенння вимог про визнання відсутності заборгованості по оплаті теплової енергії з опалення місць загального користування по квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , в розмірі 3257,95 грн у ОСОБА_1 перед АТ «ОТКЕ» за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року (включно) підлягає скасуванню, з постановленням судом апеляційної інстанції нового рішення в цій частині, про відмову у задоволенні цих вимог.

З огляду на це, абзац 4 резолютивної частини рішення підлягає викладенню у наступній редакції, а саме: «Зобов`язати АТ «Облтеплокомуненерго» скасувати безпідставно нараховану заборгованість у підвищеному розмірі по оплаті теплової енергії за опалення місць загального користування згідно будинкового лічильника ОСОБА_1 в розмірі 3257,95 грн за адресою: АДРЕСА_2 , за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року (включно)».

Разом з тим, не можуть бути підставою для скасування рішенння суду першої інстанції доводи апеляційної скарги, щодо порушеня вимог п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, оскільки справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, перше судове засідання відбулося 29.10.2018, збільшення позовних вимог подано у липні 2019.

Позивачем при зверненні з заявою про збільшення позовних вимог додано ще одну позовну вимогу, зазначені порушення норм процесуального права, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, не є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення в цій частині, як це визначено ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що спрощене позовне провадження застосовується для розгляду малозначних справ, крім справ передбачених частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України для ційлей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадженння, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначена справа містить лише вимоги немайнового характеру, отже малозначна справа є такою в силу своїх властивостей та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України.

Таким чином, ґрунтуються на нормах права доводи апеляційної скарги щодо заявлення позивачем трьох позовних вимог немайнового характеру.

Як вбачається, судом першої інстанції задоволено дві позовні вимоги позивача, проте стягнуто на користь держави судовий збір з відповідача 704,80 грн, тобто за одну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою встановлюється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, враховуючи викладене вище, слід збільшити розмір стягнутого судового збору з АТ «ОТКЕ» на користь держави з 704,80 грн до 1409,60 грн.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 375, 376 ч.1 п. 4, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 02 липня 2019 року в частині вирішення вимог про визнання відсутності заборгованості по оплаті теплової енергії з опалення місць загального користування за адресою: АДРЕСА_2 , в розмірі 3257,95 грн у ОСОБА_1 перед АТ «Облтеплокомуненерго» за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року (включно) скасувати, відмовивши у задоволенні цих вимог.

Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 02 липня 2019 року в частині вирішення вимог ОСОБА_1 про зобов`язання АТ «Облтеплокомуненерго» скасувати безпідставно нараховану заборгованість по оплаті теплової енергії за опалення місць загального користування та судового збору - змінити.

Абзац 4 резолютивної частини рішенння викласти у наступній редакції: «Зобов`язати АТ «Облтеплокомуненерго» скасувати безпідставно нараховану заборгованість у підвищеному розмірі по оплаті теплової енергії за опалення місць загального користування згідно будинкового лічильника ОСОБА_1 в розмірі 3257,95 грн за адресою: АДРЕСА_2 , за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року (включно)».

Збільшити розмір стягнутого судового збору з АТ «Облтеплокомуненерго» (місцезнаходження: 14000 м. Чернігів, Реміснича, 55-Б, ) на користь держави з 704,80 грн до 1409,60 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Компенсувати АТ «Облтеплокомуненерго» (місцезнаходження: 14000 м. Чернігів, Реміснича, 55-Б, ) у порядку визначеному КМУ України судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 1057,20 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст рішення складено 07.10.2019.

Головуючий Судді :