Провадження № 22-ц/810/707/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Єрмакова Ю.В. (суддя-доповідач)

суддів - Авалян Н.М., Назарової М.В..

за участю секретаря судового засідання - Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Рудівська сільська рада Сватівського району Луганської області, Головне управління Держгеокадастру у Луганській області, Сватівська районна державна адміністрації Луганської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 03 липня 2019 року ухвалене у складі судді Бабічевої Л.П. в м. Сватове Луганської області

за позовом ОСОБА_1 до Рудівської сільської ради Сватівського району Луганської області, Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, Сватівської районної державної адміністрації Луганської області про визнання права на земельну ділянку (пай),

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовної заяви

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом після уточнення якого у березні 2019 року остаточно просив визнати за ним право на земельну частку (пай) у колективній власності колишнього колгоспу імені Першого травня с. Рудівка Сватівського району Луганської області.

Відповідачами по справі вказав: Рудівську сільську раду Сватівського району Луганської області, Головне управління Держгеокадастру у Луганській області, Сватівську районну державну адміністрацію Луганської області.

В обґрунтування позову зазначив, що з 20 квітня 1987 року до 27 січня 1996 рік він працював у колгоспі імені Першого Травня с. Рудівка Сватівського району Луганської області та був його членом. Під час його роботи, колгосп отримав Державний акт № від 14 грудня 1995 року на право на колективну власність на землю, але він не був включеним до списку, доданого до цього державного акту, та не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай).

На теперішній час колгоспу імені Першого Травня не існує, оскільки відповідно до рішення господарського суду Луганської області від 02 квітня 2007 року його припинено як юридичну особу. Належним суб`єктом, який наділений правом розпорядження державними землями запасу сільськогосподарського призначення, є Головне управління Держгеокадастру, так як законодавцем змінено компетенцію органів щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення та передано такі функції Держгеокадастру України замість державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування. Право особи на власність не може ставитися в залежність від визначення законодавчого органу, який повинен забезпечити реалізацію цього права.

Тому вважає, що відповідачем у даній справі має бути і Головне управління Держгеокадастру у Луганській області.

Вважає, що право власності на земельну частку (пай) виникає з моменту передачі власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є.

Оскільки на час отримання Державного акту на право колективної власності на землю серії ЛГ № від 14.12.1995 року позивач був членом колгоспу імені Першого Травня та не виключений з членів колгоспу по теперішній час, так як відповідно до запису в трудовій книжці він звільнений за власним бажанням (ст.38 КЗпП України), то в порушення законодавства не був внесений до списку осіб, що додається до цього державного акту.

Отже, його право на земельну частку (пай) виникло з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акту про право колективної власності на землю. Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності відповідно до стаття 41 Конституції України.

З урахуванням наведеного, позивач просив задовольнити позов.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 03 липня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Рудівської сільської ради Сватівського району Луганської області, Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, Сватівської районної державної адміністрації Луганської області про визнання права на земельну ділянку (пай) відмовлено.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що відповідно до ч.2 ст.23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акту.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України,у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

На підставі зібраних по справі доказів, які об`єктивно свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 не був включений до списків осіб - членів КСП імені Першого Травня, що долучався до державного акту на право колективної власності на землю вказаного колективного сільськогосподарського підприємства, сертифікату на право на земельну частку /пай/, який є основним документом, що посвідчує право конкретної особи на землю, не отримував, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави для визнання за останнім права на земельну частку (пай).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 03 липня 2019 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Сватівського районного суду Луганської області від 03 липня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Рудівської сільської ради Сватівського району Луганської області, Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, Сватівської районної державної адміністрації Луганської області про визнання права на земельну ділянку (пай).

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , зазначив, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права. Також оцінюючи докази, суд не надав належної оцінки показанням позивача щодо того, що він був членом вказаного господарства на час розпаювання та на теперішній час. У позивача в трудовій книжці не існує запису про виключення його з членів колгоспу відповідно до п.5 Порядку видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які схвалені Союзною радою колгоспів 14 березня 1975 року та затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 р. №310.

Отже, позивач на теперішній час є членом колгоспу імені Першого травня, чому суд не дав оцінки.

Невнесення до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Право власності на земельну частку (па) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акту на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі власності на землю конкретному КСП, членом, якого вони є. До того ж позивач не знав про те, що на засіданні колгоспу його було виключено зі списків та в подальшому виключено з членів господарства, оскільки ці відомості не зазначені у трудовій книжці.

Також, скаржник вказує на те, що діяльність КСП припинена за рішенням господарського суду Луганської області. Відповідно до діючого законодавства, практиці Верховного Суду, а саме п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.04. «Про практику застосування судами земельно законодавства при розгляді цивільних справ», рішенню Верховного Суду України від 05.07.2006 р., ст. 1,ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 ра № 899-ІУ, відповідно до яких право особи на земельну частку (пай) може буя встановлено в судовому порядку. Рішення суду є документом, що посвідчує право і земельну частку (пай).

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 15 серпня 2019 року відкрито провадження по справі, сторонам по справі роз`яснювалося право на подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.

Від Головного управління Держгеокадастру у Луганській області та Сватівської районної державної адміністрації надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких відповідачі зазначають, що не існує підстав для скасування судового рішення, оскільки рішення суду першої інстанції є об`єктивним, законним і обґрунтованим та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, зазначено про застосування строку позовної давності.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 29 серпня 2019 року справу було призначено до апеляційного розгляду.

Відповідачі - Рудівська сільська рада Сватівського району Луганської області, Сватівська районна державна адміністрації Луганської області у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку. Від Сватівської районної державної адміністрації Луганської області надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

У судове засідання з`явились позивач - ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримали, а також представник Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, який не визнав доводи апеляційної скарги, просив залишити рішення суду без змін.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1,2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд, хоча і правильно дійшов висновку по суті про відмову у задоволенні позову, проте неправильно визначився з суб`єктним складом сторін.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , оригінал якої досліджено у судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 на підставі наказу № 4 від 20.04.1987 року був прийнятий 20.04.1987 року в члени колгоспу імені Першого Травня; в період з 25.12.1989 року по 25.10.1992 року - служив у лавах Радянської армії; 27.10.1992 року прийнятий в члени колгоспу та на роботу в якості тракториста на підставі наказу №12 від 27.10.1992 року (Т.1 а.с.7).

У трудові книжці позивача міститься запис за №5 від 27.01.1996 року, згідно якого позивач звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, однак, у відповідній графі 4 «Відомості про роботу» трудової книжки не зазначено на підставі чого було внесено запис про звільнення позивача за власним бажанням.

Також на аркуші №8 трудової книжки містяться записи щодо трудової участі позивача у КСП імені Першого Травня, з яких вбачається, що у 1995 році позивачу встановлено трудовий мінімум, тобто обов`язковий мінімум трудової участі, - 260 робочих днів, з яких відпрацьовано - 179 днів, запис за 1996 рік відсутній.

Відповідно до пункту 4 Протоколу № 15 засідання правління колгоспу імені Першого Травня від 02 серпня 1995 року було прийнято рішення про виключення зі списків № 1 та № 2 за порушення трудової дисципліни, зокрема, позивача ОСОБА_1 ( Т.1 а.с. 67-71).

У пункті 5 Протоколу звітних зборів уповноважених колгоспників колгоспу імені Першого Травня від 07 лютого 1996 року зазначено, що ОСОБА_1 згідно рішення загальних зборів колгоспу №1 від 08.02.1995 року виключений з членів колгоспу, як такий, що не приймає участь у трудовому житті колгоспу більше двох місяців (протокол № 2 від 27/01-1996 року) (Т. 1 а.с.73 - 86).

14 грудня 1995 року КСП імені Першого Травня видано Державний акт серії ЛГ № на право колективної власності на землю ( Т.1 а.с. 210-213 ).

Зі списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який є Додатком № 1 до Державного акту серії ЛГ № від 14 грудня 1995 року, вбачається, що позивач ОСОБА_1 не включений до даного списку осіб, доданого до вказаного державного акту на право колективної власності на землю( Т.1 а.с. 214-231).

З листа відділу у Сватівському районі Головного територіального управління Держгеокадастру у Луганській області № 916/111-18 від 04.10.2018 року вбачається, що позивач не включений до Списку до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЛГ № від 14.12.1995 року на землю колективного сільськогосподарського підприємства імені 1 Травня Рудівської сільської ради Сватівського району Луганської області. Відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП імені 1 Травня Рудівської сільської ради Сватівського району Луганської області на позивача сертифікат не видавався ( Т.1 а.с.11 ).

У листі відділу у Сватівському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області № 32-12-0.25-1060/111-18 від 28.11.2018 року зазначено, що на теперішній час проведено повне розпаювання земель КСП ім. Першого Травня, які підлягали розпаюванню відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЛГ № від 14.12.1995 року, визначено розмір земельної частки (паю) на кожного члена КСП імені Першого Травня та розраховані вартості земельних часток (паїв) в розмірі відповідних сільськогосподарських угідь ( Т.1 а.с.142-143 ).

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є визнання за позивачем права на земельну частку (пай) у колективній власності колишнього колгоспу імені Першого травня с. Рудівка Сватівського району Луганської області.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що КСП імені Першого Травня перебуває у процесі припинення за рішенням господарського суду Луганської області від 14.03.2007 року, у даному реєстрі відсутні відомості про припинення КСП ( Т.1 а.с. 13-14 ).

Судом апеляційної інстанції перевірено дану обставину та встановлено, що запису про припинення Колективного підприємства колгоспу імені Першого травня до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань не має.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань міститься запис про те, що Колективне підприємство колгосп імені Першого травня з 23 березня 2008 року перебуває у стані припинення на підставі рішення господарського суду Луганської області від 14 березня 2007 року.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Частинами першою, п`ятою статті 104 ЦК України встановлено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи (ч.1 ст.42 ЦПК України.

За положеннями ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Тобто, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач, які беруть участь у справі і спір щодо цивільного суб`єктивного права чи охоронюваного законом інтересу яких повинен вирішити суд.

Позивачем може бути будь-яка заінтересована особа, яка у встановленій цивільно-процесуальним законом формі звертається з відповідною позовною заявою до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів й особисто порушує цивільну справу в суді, оскільки вважає, що її відносини матеріально-правового характеру порушено конкретною особою.

Відповідач - це інша сторона процесу, яка залучається судом до участі у справі за порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод або інтересів позивача, так як останній вказує на неї як на ймовірного порушника своїх прав.

Процесуальне становище, роль позивача або відповідача в певній мірі визначається вольовим моментом, наявністю ініціативи у вигляді звернення до суду.

Сторони - це особи, які мають у справі, що розглядається судом, безпосередній інтерес, який ґрунтується на нормах матеріального права.

Як було зазначено позивач звертаючись до суду з позовом визначив відповідачами Рудівську сільську раду Сватівського району Луганської області, Головне управління Держгеокадастру у Луганській області, Сватівську районну державну адміністрацію Луганської області.

При цьому, вимогами є визнання права на земельну частку (пай) у колективній власності колгоспу імені Першого Травня с. Рудівка Сватівського району Луганської області.

Отже, виходячи з наведеного, належним позивачем за вказаними вимогами є колгосп імені Першого Травня с. Рудівка Сватівського району Луганської області, діяльність якого, як юридичної особи, не є припиненою в розумінні ст. 104 ЦК України.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Повноваження апеляційного суду змінити склад учасників справи цивільним процесуальним законом не передбачено.

У зв`язку з наведеним судова колегія дійшла висновку про те, що звертаючись до суду з зазначеною позовною заявою про визнання права власності за позивачем на земельну частку (пай) у колективній власності колгоспу імені Першого Травня с. Рудівка Сватівського району Луганської області, останній звернувся до неналежних відповідачів.

Зазначене є підставою для зміни рішення суду з викладенням мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови.

Судова колегія зауважує, що відмова у задоволенні позову з вказаних підстав не позбавляє позивача права звернутися до суду з відповідним позовом з тих самих підстав але до належного відповідача (відповідачів) за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

З урахуванням наведених обставин судова колегія не надає оцінки доводам апеляційної скарги, а також оцінки доказам по справі, оскільки ці доводи можуть бути предметом розгляду суду у разі звернення позивачем до суду з відповідним позовом до належного відповідача (відповідачів).

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Порушення норм процесуального права відповідно до вимог п.п. 3 та 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду, оскільки не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення суду з одних лише формальних підстав.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що рішення Сватівського районного суду Луганської області від 03 липня 2019 року слід змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сватівського районного суду Луганської області від 03 липня 2019 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 20 вересня 2019 року.

Головуючий Ю.В. Єрмаков

Судді: Н.М. Авалян

М.В. Назарова