РІШЕННЯ

іменем України

27 грудня 2019 року

Сватівський районний суд

Луганської області у складі:

головуючого судді Половинки В.О.,

за участю секретаря судового засідання Концур А.І.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Цибульник Олексій Сергійович до територіальної громади в особі Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Цибульник О.С., звернулася до суду з даним позовом та просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю три місяці.

Позов обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Містки Сватівського району Луганської області помер ОСОБА_2 , у віці 76 років. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді сертифікату на право на земельну частку (пай) ЛГ №0164962 загальною площею 8,23 умовних кадастрових гектарів на території Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області. У встановлений законом 6-місячний строк із заявою про прийняття спадщини позивач не звернулась, оскільки про існування заповіту їй стало відомо лише 03 грудня 2019 року з телефонного дзвінка Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області. Вона звернулась до ПершоїСватівської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Луганській області з метою оформлення спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , оскільки нею не було надано документ, що підтверджує місце відкриття спадщини. 05 грудня 2019 року вона отримала письмове повідомлення №02-16/726 від Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області про те, що 28 серпня 2003 року, громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було складено заповіт на земельну ділянку на підставі сертифікату серії ЛГ №0164962, виданого Сватівською райдержадміністрацією на користь ОСОБА_1 , посвідчений секретарем Містківської сільської ради 28.08.2003 року. Їй було надано копію вказаного заповіту та виписку з погосподарської книги про місце реєстрації на день смерті ОСОБА_2 .. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.12.2019 № 15449/02-31, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки разом зі спадкодавцем позивач не проживала та в шестимісячний строк після його смерті до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернулася. Таким чином, у визначений законом шестимісячний строк позивач не подала заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини, у зв`язку із чим не може оформити належним чином свої спадкові права. Після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не відкривалася, спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині відсутні.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Цибульник О.С. в підготовче судове засідання не з`явились, від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача та задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову в повному обсязі та розгляд справи без його участі.

У зв`язку з розглядом справи за відсутністю осіб, які беруть участь, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

На підставі викладеного суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним матеріалам в справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, беручи до уваги заяви позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі та прийняти рішення на підготовчому судовому засіданні, оскільки відповідач позов визнав повністю.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Містки Сватівського району Луганської області помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

Після його смерті залишилось майно, у вигляді права на земельну частку (пай) ЛГ №0164962 загальною площею 8,23 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області.

Судом також з`ясовано, що позивачу ОСОБА_1 стало відомо про існування заповіту а її ім`я лише 03 грудня 2019 року і вона звернулась до Першої Сватівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1525/02-31 від 03.12.2019, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , оскільки нею не було надано документ, що підтверджує місце відкриття спадщини (а.с. 9).

Як вбачається з повідомлення Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області №02-16/726 від 05.12.2019, 28 серпня 2003 року, громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було складено заповіт на земельну ділянку на підставі сертифікату серії ЛГ №0164962, виданого Сватівською райдержадміністрацією на користь ОСОБА_1 , посвідчений секретарем Містківської сільської ради 28.08.2003 року (а.с. 10).

В заповіті зазначено, що померлий ОСОБА_2 зробив наступне розпорядження: «належний мені земельний сертифікат колективного сільськогосподарського підприємства колгоспу ім. Дзержинського Сватівського району Луганської області розміром 8,23 в умовних кадастрових гектарах, на підставі сертифікату серія ЛГ №0164962, виданого 08 серпня 2003 року Сватівською райдержадміністрацією заповідаю ОСОБА_1 , мешканці села АДРЕСА_1 району Луганської області АДРЕСА_2 Шкільний АДРЕСА_3 . Останніх лишаю права на спадщину.» (а.с. 11).

Відповідно до виписки з погосподарської книги №1979 від 05.12.2019 ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 до дня смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 12).

12 грудня 2019 року, позивач знову звернулась до Першої Сватівської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується копією заяви від 12.12.2019 (а.с. 13).

Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.12.2019 р. № 1549/02-31, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки разом зі спадкодавцем позивач не проживала та в шестимісячний строк після його смерті до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернулася (а.с. 14).

Як вбачається з витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 58561387, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкова справа не відкривалась (а.с. 15).

Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 58561377, заповіт, складений ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на даний час чинний (а.с. 16).

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вбачається, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Досліджуючи поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини суд доходить висновку, що в даному конкретному випадку позивач вчасно не звернулася до нотаріальної контори за прийняттям спадщини в звязку з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї, які були викликані відсутністю інформації про наявність заповіту, що знайшло своє підтвердження в матеріалах справи.

Таким чином, оскільки позивач строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин, позов підлягає задоволенню і визначенням позивачу строку для подання заяви про прийняття спадщини протягом 3 (трьох) місяців з дня набрання рішенням законної сили.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 4,12,13,76-81,89, 200, 263-265,273,354,355 ЦПК України, ст. 1272 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Цибульник Олексій Сергійович до територіальної громади в особі Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , додатковий строк протягом трьох місяців для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з моменту набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду або через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сватівського

районного суду В.О. Половинка