Провадження 2/127/3063/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю секретаря Максимчука Я.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зобовязання здійснити знесення самовільної забудови.

Ухвалою суду від 27.11.2018 підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті.

Керуючись ч. 1 ст. 222 ЦПК України, зясовуючи чи мають учасники справи заяви чи клопотання, повязані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні, позивачем було заявлено клопотання про зупинення провадження у справі.

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні суду перебуває цивільна справа № 127/1587/19 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування декларації про готовність обєкта до експлуатації, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень. Зупинення провадження у даній справі повязане з обєктивною неможливістю розгляду справи до розгляду справи № 127/1587/19, оскільки зібрані докази в даній справі не дозволять встановити та оцінити обставини та факти, які є предметом судового розгляду.

В судовому засіданні позивач підтримав вищевказане клопотання та просив задовольнити. Пояснив, що розгляд даної цивільної справи є неможливим до вирішення судом питання про скасування правовстановлюючих документів на будинок, знесення якого є предметом спору у даній цивільній справі. Позивач вказав, що реєстрація права власності проведена незаконно, оскільки має місце самочинне будівництво, яке підлягає знесенню. Тому, позивач вважає, що до вирішення питань, що є предметом спору у цивільній справі № 127/1587/19, розгляд даної цивільної справи є обєктивно неможливим.

Представник відповідачів заперечував щодо задоволення клопотання позивача, зазначивши про відсутність підстав для зупинення провадження у даній цивільній справі.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження у справі в разі обєктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Судом встановлено, що в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа № 127/1587/19 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування декларації про готовність обєкта до експлуатації, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень і розгляд даної цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зобовязання здійснити знесення самовільної забудови є неможливим до вирішення цивільної справи № 127/1587/19.

Судом прийнято до уваги, що в ході розгляду даної цивільної справи суд повинен, зокрема, встановити: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

При цьому судом також прийнято до уваги, що знесення самочинного будівництва, яке є предметом спору у даній цивільній справі, є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

У положеннях спеціальної матеріально-правової норми, що міститься в ч. 1 ст. 376 ЦК України, поняття самочинного будівництва визначається через сукупність його основних ознак, за наявності яких обєкт нерухомості може бути визнаний самочинним, зокрема якщо такий обєкт: збудований без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Підставою для звернення до суду із позовом по справі № 127/1587/19 є, зокрема, будівництво ОСОБА_5 нерухомого майна з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частина 7 статті 376 ЦК України ставить у залежність набуття права власності особою, яка здійснила самочинне будівництво, від того, чи відповідають виконані роботи державним будівельним нормам і правилам і чи не порушують права третіх осіб та не суперечать суспільним інтересам, що в свою чергу є предметом спору у справі № 127/1587/19.

Таким чином, обєктивність неможливості розгляду цієї справи полягає у тому, що в разі встановлення вищевказаних обставин у справі № 127/1587/19, це вплине на фактичні обставини у даній справі, які мають істотне значення для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення.

Таким чином, лише після набрання законної сили рішенням суду у цивільній справі № 127/1587/19 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про скасування декларації про готовність обєкта до експлуатації, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень, можна вирішити дану цивільну справу, ухваливши обґрунтоване, законне і справедливе рішення, яке відповідатиме завданню цивільного судочинства.

Визначаючи наявність передбачених п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обовязковому зупиненню, суд, зокрема, враховує, що така підстава для зупинення провадження у справі, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Вирішення даної цивільної справи і цивільної справи № 127/1587/19 є взаємоповязаними між собою, і прийняте судове рішення в цивільній справі № 127/1587/19 може вплинути не лише на права та обовязки сторін у даній справі, але й на законність і обґрунтованість рішення у даній цивільній справі.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд вважає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникало би необхідності повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.

«Ефективний засіб правового захисту» у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, що не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 ст. 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

Таким чином, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 р. у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 р. у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland), заява № 30210/96, п. 158) (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі «Гарнага проти України» (Garnaga v. Ukraine), заява № 20390/07).

Тобто під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, лише в разі дослідження та оцінки усіх доказів та обставин справи, зокрема обставин, встановлених по справі № 127/1587/19, суд зможе забезпечити ефективний засіб правового регулювання, який виключить невизначеність сторін у спірних правовідносинах.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність обовязку зупинити провадження у данній цивільній справі до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі № 127/1587/19.

Керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 2, 222, п. 3 ч. 1 і ч. 2 ст. 43, п. 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 251, п. 5 ч. 1 ст. 253, ст.ст. 258-260, п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі задовольнити.

Зупинити провадження у цивільній справі № 127/18016/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зобовязання здійснити знесення самовільної забудови до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі № 127/1587/19 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування декларації про готовність обєкта до експлуатації, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня її складення до Вінницького апеляційного суду або через суд першої інстанції.

Повний текст ухвали складено 19.02.2019.

Суддя: