ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8532/19 Справа № 185/74/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2019 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 24 листопада 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 80-1007МВ/06, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 38 800 швейцарських франків з розрахунку 8,49% річних на строк з 24 листопада 2006 року по 22 листопада 2013 року.

З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 передала в іпотеку нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 згідно договору іпотеки № 80-10007МВ/06/1 від 24 листопада 2006 року.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого Дельта Банк стає новим кредитором у зазначених зобов`язаннях.

Відповідач не виконує належним чином умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 17 листопада 2014 року утворилася заборгованість у сумі 889 861 грн 71 коп, з яких сума заборгованості за кредитом - 473 800 грн 60 коп, сума заборгованості за відсотками - 416 061 грн 10 коп.

Тому позивач просить в рахунок виконання основного зобов`язання ОСОБА_1 щодо оплати заборгованості у розмірі 889 861 грн 71 коп за договором про надання споживчого кредиту звернути стягнення на предмет іпотеки - нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання права власності на нього за іпотекодержателем.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем.

В апеляційній скарзі ПАТ "Дельта Банк" просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції є помилковими, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за іпотекодержателем права власності на іпотечне майно можливий, як у судовому, так і досудовому порядку.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 24 листопада 2006 року між АКІБ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 80-1007МВ/06 (а.с.7-10).

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 38 800 швейцарських франків, зі сплатою 8,49% річних терміном до 23 листопада 2013 року.

З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором ОСОБА_1 передала у іпотеку нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується договором іпотеки № 80-1007МВ/06/1 від 24 листопада 2006 року, укладеним між АКІБ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_1 (а.с.13-16)

За домовленістю сторін вартість предмету іпотеки складає 320 560 грн. Іпотекою забезпечується у повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань іпотекодавця за кредитним договором № 80-1007МВ/06 від 24 листопада 2006 року.

Предмет іпотеки належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, які за планом земельної ділянки позначено літерою А загальною площею 295,6 кв.м, гараж В цегловий, огорожа 4,5,6,7, які розташовані по АДРЕСА_1 , посвідченого 24 листопада 2006 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою (а.с.17-19).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2010 року задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк», стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно заборгованість за кредитним договором № 80-1007МВ/06 від 24 листопада 2006 року, яка виникла станом на 30 березня 2010 року у загальному розмірі 269 067 грн 09 коп (а.с.154).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області він 18 квітня 2011 року рішення залишено без змін (а.с.155).

08 грудня 2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та публічним акціонерним товариством «Дельта банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (а.с.26-27).

На підставі вказаного договору до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

Через неналежне виконання умов договору про надання споживчого кредиту у позичальника утворилась заборгованість станом на 17 листопада 2014 року у сумі 889 861 грн 71 коп, з яких сума заборгованості за кредитом - 473 800 грн 60 коп, сума заборгованості за відсотками - 416 061 грн 10 коп (а.с.20).

У серпні 2014 року позивачем було направлено письмову вимогу на адресу ОСОБА_1 про виконання зобов`язання по сплаті поточної заборгованості за кредитним договором, зазначено, що у разі незадоволення даного листа-вимоги банк захищатиме свої права шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або зверненням до суду з вимогою про примусове стягнення боргу (а.с.23-25).

У добровільному порядку вимога банку відповідачем не була виконана.

Позивачем заявлено вимогу про звернення стягнення в рахунок виконання зобов`язання за кредитним договором на предмет іпотеки - нежитлове приміщення, розташоване по АДРЕСА_1 шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд обґрунтовано виходив з того, що суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Розділом 4, 4 договору іпотеки № 80-1007МВ/06/1 від 24 листопада 2006 року передбачено порядок і умови звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 5.3 договору іпотеки встановлено, що у разі застосування передачі предмета іпотеки у власність іпотекодержателя як способу задоволення вимог іпотекодержателя, право власності переходить до іпотекодержателя з моменту отримання іпотекодавцем повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином за змістом договору іпотеки № 80-1007МВ/06/1 від 24 листопада 2006 року та ст.37 Закону України «Про іпотеку» право власності до іпотекодержателя переходить не за рішенням суду, а після виконання умов, визначених пунктом 5.3 договору іпотеки. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту його державної реєстрації на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі.

Згідно положень ст.ст.33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.328, 335, 376, 392 ЦК України, законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 328, 335, 376, 392 ЦК України, обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на підставі рішення суду не можуть бути прийняті до уваги, з огляду на наступне.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. Крім того, таке право набувається лише з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Наявне в іпотечному договорі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

При цьому необхідно врахувати, що стаття 37 Закону України «Про іпотеку» не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду.

Відповідно до цієї статті іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Тобто, для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку.

З урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України у контексті статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем.

Аналогічні висновки викладені в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 760/14438/15-ц.

Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегією суддів не встановлено.

Судові витрати, понесені в зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко