УХВАЛА
30.09.2019 року Провадження №2/425/762/19
Справа №425/3344/19
місто Рубіжне Луганської області
Рубіжанський міський суд Луганської області у складі судді Романовського Є.О., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Новопокровський комбінат хлібопродуктів», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,
Позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з зазначеної позовною заявою, яка не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.
Відповідно до п.5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Так позивач просить витребувати від відповідача наказ про його звільнення, однак не зазначає номер наказу та дату його винесення.
Крім того відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Так позивач у позові просить :
-визнати незаконним його звільнення;
-поновити його на роботі;
-стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу;
-стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.;
-покласти на виконуючого обов`язки генерального директора Державного підприємства «Новопокровський комбінат хлібопродуктів», як на посадову особу, винну у незаконному звільненні позивача обов`язок покрити шкоду заподіяну підприємству у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу та моральної шкоди.
За перші дві вимоги позивача на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, однак підстави для звільнення від сплати судового збору за відшкодування моральної шкоди та покладання вини на посадову особу в Законі України «Про судовий збір» відсутні, а отже за вказані вимоги судовий збір підлягає сплаті.
Що стосується вимоги про покладання вини на посадову особу, то вона носить немайновий характер, а отже ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Також позивачем не зазначено дату складання позовної заяви, а лише місяць та рік.
Згідно ч. ч.1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Таким чином, позивачу необхідно:
- зазначити в позовній заяві номер та дату винесення наказу про його звільнення;
- зазначити дату складання позовної заяви;
- надати документи, документ про сплату судового збору за дві вимоги у розмірі 1 536,80 грн. за наступними реквізитами:
Отримувач УК у м. Рубіжне
Код отримувача 37904431 Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) МФО 899998 У графі платіжного доручення „Призначення платежу потрібно зазначити: „Судовий збір за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Новопокровський комбінат хлібопродуктів» та надати до Рубіжанського міського суду Луганської області оригінал платіжного доручення.
Суд акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.
Дотримання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.
Частиною 3 ст. 185 ЦПК України зазначено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Керуючись ст. ст. 175-177, 185, 258-261 ЦПК України,
Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Новопокровський комбінат хлібопродуктів», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
У разі не виконання ухвали, позовна заява вважатиметься неподаною і повернеться позивачеві.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Є.О. Романовський