рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

05 лютого 2019 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі судді Заверюха В.О.,

при секретарі Червинській І.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування арешту коштів боржників,

В С Т А Н О В И В:

07.12.2018 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просять скасувати арешти коштів боржників ОСОБА_1, ОСОБА_2 накладених постановами старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 ВП №48604267 від 08.08.2018 року та ВП №47178167 від 08.08.2018 року за виконавчими листами №495/8344/14ц, №495/8027/14ц видані БілгородДністровським міськрайонним судом Одеської області.

В обґрунтування позову позивачі зазначають, що накладений арешт на рахунки ОСОБА_1, в тому числі на рахунок ФОП у АТ «АЛЬФА БАНК» унеможливив своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, що призвело до порушення конституційних прав громадян, що працювали на ФОП в літку 2018 року. Державний виконавець не переконався про те, що рахунок не відноситься до рахунку зі спеціальним режимом використання, у боржника виникла заборгованість перед працівниками по заробітній платі з середини серпня місяці 2018 року. У вересні місяці 2018 року державним виконавцем було закрито провадження в порядку п.1 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», проте, разом із постановою про закриття ВП державним виконавцем не було винесено постанови про знаття арешту з коштів, що унеможливлює відновлення прав та законних інтересів, які було порушено шляхом накладення арештів на рахунки зі спеціальним режимом використання. В результаті закриття проваджень, не внесення до відповідної постанови інформації щодо зняття арештів в порядку ч.2 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження», відсутності можливості зняти арешти з рахунків зі спеціальним режимом використання в порядку ч.4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадженні», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 змушені звернутися до суду із даним позовом.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.12.2018 року позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування арешту коштів боржників залишена без руху.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.12.2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відстрочення сплати судового збору в порядку ч.1 ст.136 ЦПК України по цивільній справі №495/11076/18 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування арешту коштів боржників відмовлено.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2018 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

В підготовче судове засідання позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені. На адресу суду від позивачів надійшли заяви, згідно яких просили справу розглядати за їх відсутності, позов підтримають у повному обсязі та просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений. На адресу суду від відповідача надійшла заява, згідно якої просить справу розглянути без його участі, заперечень до позову не має, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідач ОСОБА_4 в підготовче судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений. На адресу суду від відповідача надійшла заява, згідно якої просить справу розглянути без його участі, заперечень до позову не має, проти задоволення позову не заперечує.

Перевіривши матеріали справи, докази, суд приходить до наступного.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заочним рішенням БілгородДністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.03.2015 року по справі № 495/8344/14-ц позов ОСОБА_3 про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 853730,62 грн. був задоволений.

БілгородДністровським міськрайонним судом Одеської області було оформлено та видано виконавчі листи з приводу виконання заочного рішення суду від 18.03.2015 року у примусовому порядку.

Заочним рішення БілгородДністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.07.2017 року по справі № 495/8027/14-ц позов ОСОБА_4 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ПП «Поділля» суми боргу в розмірі 2420461,40 грн. був задоволений.

БілгородДністровським міськрайонним судом Одеської області було оформлено та видано виконавчі листи з приводу виконання заочного рішення суду від 08.07.2015 року у примусовому порядку.

БілгородДністровським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було відкрито виконавче провадження №47177991, №47177672, №50164942, №47178167, №47178623. Вказані виконавчі провадження було передано до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області де ВП №47177991, №47177672, №50164942 відкриті відносно ОСОБА_1 було обєднано у зведене виконавче провадження та присвоєно новий номер ВП №48604267 та №48603849. Виконавчі провадження відкриті відносно ОСОБА_2 залишились із номерами, які були присвоєні ще при відкритті виконавчого провадження а саме ВП №47178167 та №47178623.

В рамках виконавчого провадження №48604267, №48603849, №47178167, №47178623 старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 винесла постанови про арешт коштів боржників.

В порушення приписів ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_5 наклала арешти на рахунки боржників, які мають спеціальний статус.

Один із рахунків ОСОБА_1 був відкритий у АТ «АЛЬФА БАНК», як фізичної особи підприємця для виплат заробітних плат, для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам-працівників. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Накладений арешт на рахунки ОСОБА_1, в тому числі на рахунок ФОП у АТ «АЛЬФА БАНК» унеможливив своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, що призвело до порушення конституційних прав громадян, що працювали на ФОП в літку 2018 року. Тобто, державний виконавець не переконався про те, що рахунок не відноситься до рахунку зі спеціальним режимом використання, в звязку з чим у боржника виникла заборгованість перед працівниками по заробітній платі з середини серпня місяці 2018 року.

Рахунок ОСОБА_2 було відкрито у АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» ще у 2013 році для отримання єдиноразової допомоги у звязку із народженням дитини. На даний час, на цей рахунок перераховуються кошти на утримання неповнолітньої дитини у добровільному порядку.

Згідно ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до ЦК України.

Як вбачається з п.10 ч.1 ст.73 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення не може бути звернено на такі виплати: допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у звязку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом.

Аліменти мають цільове призначення виключно в інтересах дітей, тому на них не може бути звернуто стягнення.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідн о до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Як вбачається з ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. Кожному гарантується право звернутись із конституційною скаргою до Конституційного Суду України з підстав, установлених цією Конституцією, та у порядку, визначеному законом. Кожен має право після використання всіх національних засобів юридичного захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути - припинення дії, яка порушує право.

Як вбачається з ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як вбачається з п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Згідно ч.2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобовязаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

У вересні місяці 2018 року державним виконавцем було закрито провадження в порядку п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», проте, разом із постановою про закриття виконавчого провадження державним виконавцем не було винесено постанови про знаття арешту з коштів, що унеможливлює відновлення прав та законних інтересів, які було порушено шляхом накладення арештів на рахунки зі спеціальним режимом використання.

В результаті закриття проваджень, не внесення до відповідної постанови інформації щодо зняття арештів в порядку ч.2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», відсутності можливості зняти арешти з рахунків зі спеціальним режимом використання в порядку ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадженні», на підставі чого позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду.

Частиною 1 ст.72 Закону України "Про виконавче провадження" також встановлено, що на допомогу по державному соціальному страхуванню, яка виплачується в разі тимчасової непрацездатності та в інших випадках, стягнення може бути звернено тільки за рішеннями про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також втратою годувальника.

Частиною 1 ст.115, ч.5 ст.97 КЗпП України, ст.22, ч.ч.1, 6 ст.24, ч.3 ст.15 Закону України "Про оплату праці" визначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку, всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

В той же час ст.43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом; громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачами цілком обґрунтовано заявлені вимоги, арешти на рахунки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 державним виконавцем були накладені неправомірно, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.11, 15, 16, 317, 319, 321 ЦК України, ст. ст. ст.ст.12, 13, 81, 200, 206, 263, 265, 268, 293, 294, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування арешту коштів боржників - задовольнити.

Скасувати арешти коштів боржників ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії НА 072825 виданий Красилівським РВ УМВС України в Одеській області 12.04.1996 року) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, паспорт серії СМ 631806 виданий КиєвоСвятошинським РВ ГУ МВС України в Київській області 20.10.2004 року) накладені постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 ВП №48604267 від 08.08.2018 року, ВП №47178167 від 08.08.2018 року за виконавчими листами №495/8344/14ц, №495/8027/14ц видані БілгородДністровським міськрайонним судом Одеської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя