Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2019 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

за участю секретаря - Кузьменко А.М.,

за участі:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - ОСОБА_2 ,

представник третьої особи - Муханов А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про зобов`язання усунути перешкоди у спілкуванні з дітьми, про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 07.03.2003 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. За час перебування в шлюбі мають двох спільних дітей - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Дніпровського районного суду від 23.07.2013 року шлюб було розірвано. До цього, 22.05.2012 року відповідач забрала дітей з місця постійного проживання та поїхала з ними до місця проживання своїх батьків в Донецьку область. В серпні 2012 року відповідач повернулася з дітьми на орендовану квартиру в місто Київ та почала влаштовувати своє спільне життя з третьою особою. Відповідач не повідомила йому (позивачу) адресу фактичного місця проживання дітей з вересня 2012 року і по теперішній час, почала перешкоджати йому виховувати дітей та спілкуватися з ними. Перешкоди в спілкуванні з дітьми наступні: зміна та неповідомлення місця проживання дітей, забирала у дітей мобільні телефони, змінювала картки в мобільних телефонах дітей, щоб не було можливості зателефонувати йому; забороняла дітям брати у нього подарунки, продукти харчування, грошові кошти; змінила навчальний заклад, в якому навчалися діти, та не повідомила про це його; тиснула психологічно на доньку щоб зламати волю на спілкування з батьком; хитрощами та обманом впливала на сина щоб він відмовився спілкуватися з ним (позивачем); шантажувала його (позивача) тим, що якщо він звернеться до будь-яких установ по питанню вирішення порушеного права батька та дітей на вільне виховання та спілкування, вона залишить місто Київ і він більше дітей не побачить. Неодноразово заявляла, що перешкоджала, перешкоджає і буде перешкоджати йому у відносинах з дітьми. До лютого 2018 року він не знав адреси проживання дітей, тому вимушений був приходити до школи щоб з`ясувати як справи у дітей. Весь цей час він намагався налагодити нормальний зв`язок з дітьми. В червні 2018 року органом опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації прийнято рішення, яким визначено його участь у вихованні дітей у формі спілкування щосуботи з 14.00 годин до 19.00 годин за бажанням дітей. 23.02.2019 року він приїхав до дітей, але дізнався, що відповідач змінила адресу, неповідомивши його про це. Відповідач тисне на дітей психологічно щоб вони відмовилися від спілкування з ним. Діти живуть в атмосфері, коли їм забороняють спілкуватися та постійно налаштовують проти батька, діти потребують в такій ситуації психологічно-педагогічної допомоги, потрібна допомога психолога. З метою відновлення своїх прав звернувся до суду з даним позовом та просив суд ухвалити рішення, яким зобов`язати відповідача усунути перешкоди в спілкуванні з дітьми, визначити способи його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми - систематичні побачення з дітьми кожної суботи з 14.00 годин до 20.00 годин, в день побачення за згодою всіх сторін він має право залишати дітей ночувати в себе вдома; кожної неділі з 15.00 годин до 18.00 годин; половину зимових, весняних, літніх, осінніх канікул за домовленістю з матір`ю дітей; зобов`язати відповідача повідомляти у разі зміни орендованого приміщення за два календарні дні адресу фактичного місця проживання дітей; зобов`язати відповідача надати діючі номери телефонів дітей, а при зміні номерів телефону повідомити в той же день як це сталося. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, викладені в заяві про зміну позову, обгрунтування позовних вимог та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог позивача, оскільки позовні вимоги є недоведені, обгрунтування позову безпідставні. Просила врахувати наданий до справи відзив. Зазначила, що відповідач ніколи не чинила позивачу перешкод у спілкуванні з дітьми, дітям на даний час 15, 16 років, з 2012 року вони проживають з мамою, окремо від позивача. Змінює відповідач з дітьми місце проживання з тих причин, що підвищувалася плата за оренду житла, свого житла вони не мають. Відповідач працює з ранку до вечора, і при наявності бажання діти могли б спілкуватися з батьком, але вони самі цього не хочуть і примусити їх не можливо; позивач також мав можливість спілкуватися з дітьми, але цього не робив.

Представник третьої особи в судовому засіданні зазначив, що ними вже прийнято рішення щодо участі батька у вихованні дітей і даний висновок він, як представник третьої особи, підтримує. Зазначив, що не хоче примушувати дітей до спілкування з ним, але в той же час подає даний позов.

Свідки відповідача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є вчителями 128 школи, зазначили, що вони навчали дітей сторін, постійно бачили їх маму, яка приходила до школи, цікавилась їх успіхами, друзями проблемами. Батька дітей ніколи не бачили, він до школи не приходив. Доступ батьків до школи, вчителів вільний, охоронці в школі пропускають батьків до вчителів, якщо їх попереджають, або вчителі забирають батьків. Позивач до них ніколи не приходив, навчанням, успіхами дітей не цікавився.

В суді було заслухано в присутності представника Служби у справах дітей та сім`ї, вчителів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , неповнолітнього сина сторін - ОСОБА_8 , який заначив про те, що він не бажає бути з батьком, та з ним спілкуватися. Батько йому телефонував, писав, але він не бажає з ним спілкуватись. Коли перейшов до 128 школи, батька бачив лише один раз. Коли їм була необхідна допомога (Маші по стану здоров`я), він відмовився допомогти. Йому не подобається характер батька, його відношення, йому не цікаво спілкуватись з батьком. Батько мав можливість спілкування, однак цього не робив, лише з літа цього року він почав телефонувати. У молодшій школі батько вітав зі святами, коли перейшов до старшої школи - не телефонував, не приходив не вітав зі святами, не цікався його успіхами, життям. Не бажання спілкуватися з батьком є його рішенням, мама жодним чином на його рішення не вплинула. Мама ніколи не казала що батько поганий. Проблем не має, усім забезпечує мама.

В суді було заслухано в присутності представника Служби у справах дітей та сім`ї, вчителів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , неповнолітню дочку сторін - ОСОБА_10 , яка зазначила про те, що з 2012 року проживають з мамою та братом, окремо від батька. Спілкування з батьком було поверхневе. Не пам`ятає щоб батько питав у неї як справи, які успіхи. Єдине що він казав, що ми родина, мама погана. Коли вона з мамою звернулась до батька за допомогою (по стану її здоров`я), він відмовив. Батько казав, що він утримує їх, сплачує аліменти мамі на картку. Про зустрічі з батьком, його подарунки, мама знала, і ніколи не казала, що батько поганий, і не забороняла брати його подарунки. Не забороняла мама і спілкуватися з батьком. Батько знав де вони з братом навчаються, які кружки відвідують, однак він не приходив, їх успіхами не цікавився. Коли вони раніше спілкувались, то жодне спілкування з батьком не було позитивним. З 2014 року батько приїздив 1-2 рази. В останні півроку батько почав телефонувати, бувало що і о 23 годині. Вона просила маму позбавити батька батьківських прав. Усі їх з братом потреби задовольняє мама, бабуся, дідусь. Зауважила, що довірчих відноси з батьком не має.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, представника третьої особи, свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та неповнолітніх дітей сторін ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Позов подано до суду 15.11.2018 року.

Ухвалою суду від 22.11.2018 року позовна заява залишена без руху.

07.12.2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого засідання.

Відповідачами подано відзиви на позов, позивачем - заперечення на відзив

Позивач подав заяву про зміну предмета позову, ухвалою суду від 29.05.2019 року залучено третю особу.

Ухвалою суду від 24.09.2019 року підготовче провадження закрите, призначено справу до судового розгляду.

В суді встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.03.2003 року, розлучилися згідно рішення Дніпровського районного суду від 26.07.2013 року.

Сторони мають двох дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлено та підтверджено сторонами, що з 2012 року сторони проживають окремо, діти проживають з матір`ю - відповідачем.

Згідно Витягу з Розпорядження від 23.06.2018 року №383 Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації визначено участь батька ОСОБА_8 у вихованні неповнолітніх дітей - доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у формі спілкування з неповнолітніми дітьми щосуботи з 14-00 годин до 19-00 годин за бажанням дітей.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Частиною 1 статті 152 СК України визначено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обгрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

По даній справі позивач просить суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні з дітьми. За результатами розгляду справи, з урахуванням вимог законодавства, суд приходить до висновку, що дана вимога є безпідставна, оскільки жодного доказу того, що відповідачем чинилися позивачу перешкоди в спілкуванні з дітьми не було надано.

Щодо позовної вимоги про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми у формі - «систематичні побачення з дітьми кожної суботи з 14.00 годин до 20.00 годин, в день побачення за згодою всіх сторін він має право залишати дітей ночувати в себе вдома; кожної неділі з 15.00 годин до 18.00 годин; половину зимових, весняних, літніх, осінніх канікул за домовленістю з матір`ю дітей; зобов`язати відповідача повідомляти у разі зміни орендованого приміщення за два календарні дні адресу фактичного місця проживання дітей; зобов`язати відповідача надати діючі номери телефонів дітей, а при зміні номерів телефону повідомити в той же день як це сталося», суд вважає дану позовну вимогу безпідставною та такою, що є передчасна.

На даний час є діюче Розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 23.06.2018 року №383, згідно якого позивачу ОСОБА_1 визначено його участь у вихованні дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у формі спілкування з дітьми щосуботи з 14-00 годин до 19-00 годин за бажанням дітей.

Даний порядок, на думку суду, є вірним та самим правильним на даний час, враховуючи обставини справи, пояснення самих дітей, їх вік, поведінку самого позивача. Вирішувати питання про зміну визначеного способу спілкування позивача з дітьми, ще й в сторону збільшення часу та інших умов, є недоцільним на даний час.

За наслідками розгляду справи в суді не було встановлено фактів впливу матері (відповідача) на дітей з питань відношення до батька (позивача). Є встановленим небажання дітей спілкуватися з батьком (позивачем), і на думку суду, дану ситуацію має і може виправити лише сам позивач, враховуючи почуті ним пояснення дітей в суді.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 150, 151, 152, 153, 155, 157, 158, 159 СК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про зобов`язання усунути перешкоди у спілкуванні з дітьми, про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 28.12.2019 року.

Суддя: