Справа № 323/3241/19
Провадження № 2/323/722/19
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

24.12.2019 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області в складі головуючої судді Фісун Н.В., при секретарі Сабліній А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом

ОСОБА_1 до Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, третя особа: ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини в якому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_3 .

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,5691 га, розташованої на території Юрківської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, цільового призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №701565, виданого Оріхівською райдержадміністрацією 13.12.2006 року.

На час відкриття спадщини мати була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак після тяжкої операції потребувала постійного стороннього догляду і позивач забрала її жити до себе в будинок по АДРЕСА_2 , де вона й померла.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являються спадкоємцями спадщини за законом першої черги спадкування. ОСОБА_2 відмовився від спадщини матері. Інших спадкоємців за законом та за заповітом спадщини ОСОБА_3 немає.

До закінчення шестимісячного строку від дня смерті матері позивач зверталася до Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області з питання оформлення заяви про прийняття спадщини, де їй пояснили, що оскільки на час смерті мати проживала разом з нею, заяви подавати не потрібно, бо за правилами частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї, а відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 цього Кодексу незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

07 жовтня 2019 року, через три дні після закінчення шестимісячного строку від дня смерті матері, позивач звернулася до приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Демидьонок Т.А. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №535/02-31 від 29 жовтня 2019 року, на тій підставі, що в неї відсутній документ, підтверджуючий факт проживання разом зі спадкодавцем на час її смерті, яким може бути відмітка про реєстрацію за однією адресою або судове рішення, оскільки в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вона не звернулася із заявою про прийняття спадщини, і вважається такою, що не прийняла її.

Листом Міністерства юстиції України від 11.10.2010р. N 31-32/238 надані відповідні роз`яснення про особливості щодо оформлення приватними нотаріусами спадкових справ та видачі свідоцтв про право на спадщину за законом або заповітом, згідно яких доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем може бути довідка відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем.

Нотаріусом не прийнято до уваги наявність довідки Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області за №551 від 08.04.2019 року, якою підтверджується факт проживання матері на час її смерті разом зі мною.

Тому просить визначити ОСОБА_1 додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , як спадкоємцю за законом першої черги спадкування.

Позивач до судового засідання не з`явилася, прохала суд розглядати справу у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач, представник Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, у судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, з позовом згодна.

Третя особа, ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази надані позивачем, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини 1-5 статті 263 ЦПК України).

Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтвердженням чого є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 08 квітня 2019 року виконавчим комітетом Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, актовий запис за № 33.

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,5691 га, розташованої на території Юрківської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, цільового призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №701565, виданого Оріхівською райдержадміністрацією 13.12.2006 року.

На час відкриття спадщини мати була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак після тяжкої операції потребувала постійного стороннього догляду і япозивач забрала її жити до себе в будинок по АДРЕСА_2 , де вона й померла, що підтверджується довідкою Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області за №551 від 08.04.2019 року.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являються спадкоємцями спадщини за законом першої черги спадкування.

ОСОБА_2 відмовився від спадщини матері, на підтвердження чого надав відповідну заяву, посвідчену 16 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Демидьонок Т.А., зареєстровану в реєстрі за №1386. Інших спадкоємців за законом та за заповітом спадщини ОСОБА_3 немає.

Судом встановлено, що до закінчення шестимісячного строку від дня смерті матері позивач зверталася до Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області з питання оформлення заяви про прийняття спадщини, де їй пояснили, що оскільки на час смерті мати проживала разом з нею, заяви подавати не потрібно, бо за правилами частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї, а відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 цього Кодексу незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. З ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.07 жовтня 2019 року, через три дні після закінчення шестимісячного строку від дня смерті матері, позивач звернулася до приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Демидьонок Т.А. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №535/02-31 від 29 жовтня 2019 року, позивачу відмовили у видачі свідоцтва на тій підставі, що в неї відсутній документ, підтверджуючий факт проживання разом зі спадкодавцем на час її смерті, яким може бути відмітка про реєстрацію за однією адресою або судове рішення, оскільки в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вона не звернулася із заявою про прийняття спадщини, і вважається такою, що не прийняла її.

Листом Міністерства юстиції України від 11.10.2010р. N 31-32/238 надані відповідні роз`яснення про особливості щодо оформлення приватними нотаріусами спадкових справ та видачі. свідоцтв про право на спадщину за законом або заповітом, згідно яких доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем може бути довідка відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем.

Нотаріусом не прийнято до уваги наявність довідки Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області за №551 від 08.04.2019 року, якою підтверджується факт проживання матері на час її смерті разом з позивачем .

Згідно ст.1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно ч.3 ст.1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається із положень ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.81 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до … остаточного рішення суду.

Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними.

Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, підтверджений матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Керуючись ст.ст.6, 1221, 1261, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 12,76, 81,82,200 245,247, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, третя особа: ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити у повному обсязі.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженці с. Юрківка, Оріхівського району, Запорізької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , як спадкоємцю за законом першої черги спадкування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХIII Перехідних Положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлений 27 грудня 2019 року.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області Н.В.Фісун