Справа № 464/3342/19
пр.№ 2/464/1327/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17.09.2019 року

Сихівський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судових засідань Чуби Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 21.06.2019 р. звернулась в суд із позовом, в якому просить визнати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі, окрім неї, зареєстровані відповідачі: ОСОБА_2 (внук) та ОСОБА_3 (внучка), однак з 2014 року вони не проживають за вказаною адресою, жодних перешкод їм у проживанні не чинилось. У зв`язку з тим, що відповідачі зареєстровані в квартирі, але в такій не проживають понад один рік, у відповідності до ст. 405 ЦК України, просить визнати їх такими, що втратили право користування квартирою.

Ухвалою від 16.07.2019 р. позов прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач у судове засідання не з`явилась, 17.09.2019 р. через канцелярію суду нею подано заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить такий задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі у судове засідання не з`явились повторно, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи.

Враховуючи повторну неявку відповідачів в судове засідання та відсутність заперечень позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування квартири від 13.01.2012 р., посвідченим державним нотаріусом Шостої Львівської державної нотаріальної контори Шургот Н.С., зареєстровано в реєстрі №3-52, а також Витягом про державну реєстрацію прав №33753679 від 06.04.2012 р.

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки №1093 від 15.05.2019 р., виданою Львівським комунальним підприємством «Житловик-С», у квартирі АДРЕСА_1 , окрім позивача ОСОБА_1 , зареєстровані: ОСОБА_2 (внук) та ОСОБА_3 (внучка).

Статтями 316, 317, 319, 391 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст. 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Їх право користування жилим приміщенням урегульовано житловим законодавством, згідно яким ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ст. 9 ЖК Української РСР).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Питання втрати членом сім`ї власника права користування житлом вирішується на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України. Так, даною нормою закону передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Як вбачається з актів ЛКП «Житловик-С» від 27.05.2019 р. та 25.07.2019 р. відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані, однак не проживають у квартирі АДРЕСА_1 більше п`яти років.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у спірній квартирі понад встановлений законом строк збереження права користування житлом, поважних причин непроживання чи перешкод їм у користуванні таким, суду не надано, а відтак, суд приходить до висновку про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Питання щодо судових витрат слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 76, 81, 258, 259, 263-265, 280-289 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 384 грн. 20 коп. судового збору.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 384 грн. 20 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , серія та № паспорту НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , серія та № паспорту НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Д.Ю. Теслюк