Справа № 462/3979/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/811/2824/18 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколота Т.І.,

секретаря: Фейір К.О.

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , правонаступника ОСОБА_3 ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , з участю третьої особи Другої Львівської державної нотаріальної контори про усунення від права спадкування ,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , з участю третьої особи Другої Львівської державної нотаріальної контори про усунення від права спадкування відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду 26 листопада 2018 року оскаржив ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі посилається на те, щоспадкодавець ОСОБА_6 потребувала допомоги та перебувала у безпорадному стані, вона зверталась до медичних установ з приводу скарг на хиткість ходи, слабкості, задишки при ході, слабкості зранку, головокружіння, нудоти, набряки нижніх кінцівок, болі в серці.

Вказує, що в останні роки до цих проблем додались погіршення зору, травми ( забій спини та тазу внаслідок падіння), хвороба Паркінсона, розсіяний склероз, ІХС, кардіосклероз, безсоння, гіпертонічна хвороба, серцево-легенева недостатність, нетримання сечі, виразки внаслідок варикозного розширення вен, у зв`язку з чим була лежачою хворою.

За вказаних обставин вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не доведено, що спадкодавець ОСОБА_6 потребувала допомоги та перебувала у безпорадному стані.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Ухвалою судового засіданні від 24 червня 2019 року провадження по справі зупинено до 07 серпня 2019 року до залучення правонаступника ОСОБА_3 .

Ухвалою судового засідання від 26 грудня 2019 року залучено ОСОБА_4 в якості позивача до участі у справі як правонаступника ОСОБА_3

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення правонаступника ОСОБА_3 ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме, частку у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернувся ОСОБА_1 .

Згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України суд повинен установити, як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи і лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Однак, в судовому засіданні представниками позивача не надано жодних належних, достовірних, достатніх, допустимих доказів, а судом не здобуто таких доказів на підтвердження того факту, що спадкодавець ОСОБА_6 знаходилася у безпорадному стані, оскільки з наданих представником позивача медичних документів щодо спадкодавця ОСОБА_6 не можливо встановити, що її стан був безпорадним, оскільки їй не була встановлена інвалідність та в таких документах відсутні відомості щодо потреби у постійному стронньому догляді.

Крім того, представниками позивача не надано суду жодних доказів, що спадкодавець ОСОБА_6 потребувала допомоги, зокрема, допомоги саме відповідача ОСОБА_1 , а також, що вона зверталася до відповідача ОСОБА_1 з проханням надати їй будь-яку допомогу, а відповідач категорично відмовився надавати їй допомогу, ухилявся від надання їй такої допомоги, усвідомлюючи свій обов`язок та маючи можливість його виконувати.

Показання допитаних в суді першої інстанції свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 не містять доказів того, що ОСОБА_6 потребувала допомоги саме від ОСОБА_1 , а останній ухилявся від такої допомоги. Більше того, свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , показали, що ОСОБА_1 постійно приїжджав до ОСОБА_6 , однак йому чинилися перешкоди у догляді за матір» ю з боку ОСОБА_3 .

В ході судового розгляду, як сторони так і свідки не вказували на те, що померла ОСОБА_6 зверталася до відповідача ОСОБА_1 з проханням наданням їй будь-яку допомоги чи скаржилася на те, що така допомога їй потрібна, а відповідач ухилявся та не бажав її надавати.

Суд першої інстанції правильно зауважив, що даний спір зумовлений виключно тривалим особистим конфліктом братів, і вході розгляду справи не встановлено як факту умисного ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги, так і факту перебування спадкодавця в безпорадному стані через тяжку хворобу та потребу спадкодавця в допомозі саме відповідача.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу правонаступника ОСОБА_3 ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 08 січня 2020 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.