Номер провадження: 22-ц/813/1338/19
Номер справи місцевого суду: 495/6248/17
Головуючий у першій інстанції Мишко В.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Ющак А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного Банку «Приватбанк» на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 грудня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановив:

18 серпня 2017 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору б/н від 02.06.2008 року в розмірі 97 755, 12 грн. та сплаченого судового збору за розгляд позовної заяви в розмірі 1 600 грн.

Посилаючись на те, що 02.06.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позивач надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 1 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Невиконання відповідачем зобов'язань по укладеному договору зумовило звернення ПАТ «КБ «ПриватБанк» до суду із відповідним позовом.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 грудня 2017 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості було відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 грудня 2017 року, та постановлення нового, яким задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Однак до суду апеляційної інстанції в зазначений день і час: 07.02.2019 року, на 15.45 год. учасники справи не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання (а.с. 95-97).

У зв'язку з цим, колегія суддів зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. З цих підстав колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності її учасників, неявка яких до суду визнана судом неповажною.

При цьому колегія суддів також виходить із того, що у своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінки компетентних органів влади.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, аналіз викладених вище обставин в їх сукупності дає підстави стверджувати про неналежне здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов'язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданої до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги. У зв'язку з цим, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності її учасників, повідомлених належним чином.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.ст. 268, 382 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв'язку з цим, та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З цих підстав, датою складення цього судового рішення є 11.02.2019 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустив строк позовної давності для захисту своїх прав, про що було заявлено відповідачем ОСОБА_3 в суді першої інстанції (а.с.42).

Однак, з таким висновком суду погодитись на можна, виходячи з наступного.

Так, ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні позову через пропуск строку позовної давності, суд фактично визнав обґрунтованими позовні вимоги, з чим погоджується колегія суддів, виходячи з наступних обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, для надання послуг Банк відкрив ОСОБА_3 картрахунок, видав їй картку, її вид та строк дії визначений у Заяві та Пам'ятці Клієнта, підписанням якого ОСОБА_3 і Банк уклали Договір про надання банківських послуг.

Датою укладення Договору є дата відкриття рахунка, зазначеного у розділі «Відмітки Банка» Заяви. Підписання даного Договору є прямою та безумовною згодою Держателя (Клієнта) відносно прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Клієнт або його довірена особа використовують платіжні карти у розмірі платіжного ліміту відповідного картрахунку, як засіб для безготівкових розрахунків за товари (послуги), для перерахування коштів з картрахунків на рахунки інших осіб, а також як засіб для отримання готівки в касах банків, фінансових установ, через банкомати, та здійснення інших операцій, передбачених угодами сторін і законодавством України (п.п. 3.1, 3.3, 3.4 р.І Умов).

Згідно із пунктами 6.5-6.7 розділу І Умов, Клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по Кредиту, процентам за його використання, по перевитрачанню платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором. У разі невиконання обов'язків по Договору, Клієнт зобов'язаний за вимогою Банку виконати обов'язок по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту і овердрафта), оплаті винагороди Банку. Держатель (Клієнт) зобов'язаний слідкувати за витрачанням коштів в межах платіжного ліміту з ціллю запобігання виникнення овердрафта.

При цьому, у разі порушення Клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених даним Договором більш ніж на 120 днів, у відповідності до п.8.6 розділу І Умов Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Відповідно до п.9.12 розділу І Умов, Договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же строк.

За користування кредитом, наданим Держателю (Клієнту) при наявності пільгового періоду, держатель сплачує проценти по пільговій процентній ставці (0,01 % річних) в рамках встановленого пільгового періоду по кожній платіжній операції. Погашення кредиту - поповнення картрахунку Держателя (Клієнта), здійснюється шляхом внесення коштів в готівковому або безготівковому порядку та зарахування їх Банком на картрахунок Держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі Договору, що передбачено п.п.5.1-5.2 розділу ІІ Умов.

У відповідності до пунктів 5.3-5.4 розділу ІІ Умов, строки і порядок погашення кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним картам із встановленим мінімальним обов'язковим платежем наведений у Пам'ятці Клієнта, яка є невід'ємною частиною Договору. Платіж включає оплату за користування кредитом, передбачену тарифами, та частину заборгованості по кредиту. Строк погашення по кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним картам без встановленого мінімального обов'язкового платежу, здійснюється в наступному порядку: строк погашення процентів по кредиту - щомісячно за попередній місяць; строк погашення кредиту - в повному об'ємі, не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці (у полі MONTH).

За змістом пунктів 5.5-5.5.2 розділу ІІ Умов, за користування кредитом Банк нараховує проценти у розмірі, встановленому тарифами Банка, із розрахунку 360 календарних днів на рік. За несвоєчасне виконання боргових зобов'язань (користування простроченим кредитом і овердрафтом) Держатель сплачує проценти по завищеній процентній ставці або додаткову комісію, розміри яких встановлюються тарифами. Проценти за користування кредитом (в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом), передбачені тарифами, нараховуються в останній операційний день місяця за кожний календарний день за фактично використані в рахунок кредиту кошти, від дня списання суми з карточного рахунку.

Черговість та розмір погашення боргових зобов'язань здійснюється в порядку, викладеному у пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору. Банк має право вимагати виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленій Банком долі у випадку не виконання Держателем та/або довіреною особою держателя боргових та інших обов'язків по цьому Договору (п.п. 5.6.1, 5.7 р.ІІ Умов).

На виконання умов Договору б/н від 02.06.2008 року, ПАТ «КБ «ПриватБанк» надало ОСОБА_3, а остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується власноручно заповненою та підписаною ОСОБА_3 заявою (а.с.8).

В свою чергу, ОСОБА_3 в порушення умов Договору б/н від 02.06.2008 року не надавала своєчасно ПАТ «КБ «ПриватБанк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, що підтверджується відповідними розрахунками банку (а.с.4-7), у зв'язку з чим станом на 30.06.2017 року у ОСОБА_3 перед ПАТ «КБ «ПриватБанк» виникла та залишається на даний час непогашеною заборгованість по Договору б/н від 02.06.2008 року на загальну суму 95 655,12 грн., про що буде зазначено нижче.

В добровільному порядку ОСОБА_3 виниклу та непогашену заборгованість по Договору б/н від 02.06.2008 року не погасила.

Невиконання відповідачем своїх зобов'язань по вищезазначеному договору зумовило звернення ПАТ «КБ «ПриватБанк» до суду із відповідним позовом.

Всі вищевказані обставини встановлені оскаржуваним судовим рішенням і в апеляційному порядку фактично не оскаржуються.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано послався на ст.ст. 509-510, 525, 526, 530, 610, 612 ЦК України, якими регулюються питання щодо виконання зобов'язання належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а також щодо неможливості односторонньої відмови від виконання своїх обов'язків, яке належить виконати у встановлений договором строк.

Разом з тим, суд в оскаржуваному рішенні вказав, що відповідач ОСОБА_3 Умови та Правила надання банківських послуг не підписувала, а тому, враховуючи, що вони стосуються усього спектру фінансових послуг, що надавалися банком, у тому числі платіжних карт, вкладних операцій, кредитних карт, то відповідачу не були відомі всі вищезазначені умови кредитного договору, у зв'язку з чим вказані Умови та Правила надання банківських послуг не можуть вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту.

Однак, такий висновок суду є хибним, оскільки відповідно до укладеного договору, б/н від 02.06.2008 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 1200.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При цьому, відповідач ОСОБА_3 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами Банку, які викладені на банківському сайті httр://ргіvаtbаnк.uа/tегms/раges/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач укладення чи не укладення кредитного договору не оспорював, розрахунок заборгованості не спростував, не довів відсутність заборгованості та, відповідно виконання умов договору належним чином, не заперечував проти наявності між сторонами кредитних зобов'язань, зустрічних позовних вимог не заявляв, що свідчить про помилкову відмову судом у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків тільки недійсний правочин.

В силу ч.2 ст. 634 ЦК України договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася має довести що вона виходячи зі своїх інтересів не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідач підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «ПриватБанк», в якій виявив бажання отримати кредитні кошти та підтвердив, що він ознайомлений і погоджується з Умовами і Тарифами банку.

Вказаної позиції дотримується Верховний Суд в своїй практиці, про що свідчить Постанова Верховного Суду від 06 лютого 2018 року (справа № 755/2720/16-ц, провадження 61-1411св18.

Крім того, про визнання факту укладення кредитного договору, отримання в кредит грошових коштів і виникнення кредитної заборгованості свідчить також заява ОСОБА_3 про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності (а.с.42).

Більш того, про обґрунтованість позовних вимог ПАТ «ПриватБанк» щодо необхідності стягнення на їх користь з ОСОБА_3 всієї суми заборгованості по кредиту, відсотків за користування ним, штрафних санкцій, пені і комісії, свідчить також те, на протязі більше 6 років відповідач погашала заборгованість за кредитом, сплативши в останній раз 12.12.2014 року 300 грн. (а.с.6-зв.)

Що ж стосується висновку суду про необхідність застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, то колегія суддів з даним висновком суду не погоджується, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною п'ятою ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Однак, у відповідності до ч. 1 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як було зазначено вище і підтверджується випискою по рахунку (а.с.4-7) відповідач здійснював періодичні платежі по кредиту, останній платіж здійснено 12.12.2014 року в розмірі 300,00 грн., через термінал самообслуговування.

Таким чином, строк позовної давності розпочався з 13.12.2014 року та спливає 13.12.2017 року.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з даним позовом 18.08.2017 року, то трирічний строк позовної давності для стягнення суми кредиту і відсотків за користування ним, позивачем не пропущений. Також не пропущений річний строк позовної давності для стягнення штрафів у фіксованій та відсотковій частинах, оскільки зазначене порушення є продовжуваним і порушення відбувалось кожного місяця, до звернення позивача з даним позовом до суду.

Що ж стосується суми пені та комісії, то на думку колегії суддів вона підлягає стягненню в межах спеціальної позовної давності, тобто в межах річного строку до звернення позивача до суду, а саме - з серпня 2016 року. Зазначена сума складає 1100 грн., а не 3200 грн., як про те ставить питання позивач в своїй позовній заяві та апеляційні скарзі.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного рішення суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У зв'язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду скасувати і прийняти у справі постанову, якою позовні вимоги ПАТ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково, та стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору б/н від 02.06.2008 року в розмірі 95 655,12 грн. Зазначена заборгованість складається з заборгованості за кредитом у сумі 7977,03 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 81446,89 грн., заборгованості за пенею та комісією у сумі 1100 грн., штраф (фіксована частина) у сумі 500 грн., штраф (процентна складова) у сумі 4 631,20 грн.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» сплачений судовий збір при зверненні до суду з позовом у розмірі 1600 грн., та сплачений при подачі апеляційної скарги у розмірі 2400 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 21 грудня 2017 року скасувати і прийняти постанову, якою позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору б/н від 02.06.2008 року в розмірі 95 655, 12 грн., яка складається з:

- 7 977,03 грн. - заборгованість за кредитом;

- 81 446,89 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 1 100 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 4 631,20 грн. - штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» судовий збір за подання до суду позову у сумі 1600 грн., а також за подання апеляційної скарги у сумі 2400 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра