Ухвала

Іменем України

07 лютого 2019 року

місто Київ

справа № 617/285/18

провадження № 61-2241ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усик Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Харківського апеляційного суду від 21 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Сащенко І. С., Коваленко І. П., Овсяннікової А. І.,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення відшкодування майнової та моральної шкоди.

Одночасно із позовною заявою подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль TOYОTA LAND CRUISER, реєстр. номер НОМЕР_3, 1997 року випуску, тип ТЗ кузова УНІВЕРСАЛ-В, колір 2-синій, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2, об'єм двигуна 3378 куб. см, що належить на праві власності ОСОБА_6, з використанням якого було скоєно ДТП під керуванням ОСОБА_5

Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 13 березня 2018 року заяву про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на автомобіль TOYОTA LAND CRUISER, реєстр. номер НОМЕР_3, 1997 року випуску, тип ТЗ кузова УНІВЕРСАЛ-В, колір 2-синій, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2, об'єм двигуна 3378, що належить на праві власності ОСОБА_6, з використанням якого було скоєно ДТП під керуванням ОСОБА_5; ухвалено вилучити зазначений автомобіль та направити його на майданчик для тимчасового тримання автомобілів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Ухвала суду першої інстанції обґрунтовувалась тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в подальшому.

Постановою Харківського апеляційного суду від 21 грудня 2018 року ухвалу суду першої інстанції змінено, заборонено відчуження автомобіля TOYОTA LAND CRUISER, реєстр. номер НОМЕР_3, 1997 року випуску, тип ТЗ кузова УНІВЕРСАЛ-В, колір 2-синій, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2, об'єм двигуна 3378, що належить на праві власності ОСОБА_6

Змінюючи ухвалу Вовчанського районного суду Харківської області від 13 березня 2018 року, суд апеляційної інстанції зазначив, що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про необхідність забезпечення позову у справі, втім зазначив, що такий вид як накладення арешту є крайнім заходом забезпечення позову, для застосування якого матеріали справи не містять достатніх даних. З урахуванням обставин справи, предмету спору та характеру спірних правовідносин належним заходом забезпечення позову у справі є такий вид забезпечення позову як заборона відчуження зазначеного майна.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2019 року до Верховного Суду засобами поштового зв'язку, ОСОБА_5 просив скасувати ухвалу Вовчанського районного суду Харківської області від 13 березня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 грудня 2018 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Касаційна скарга обґрунтовувалась тим, що заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому. В заяві не наведено посилань на те, що існують обставини, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в подальшому.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

За правилом частини п'ятої статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо її незаконності та неправильності.

Такий висновок суд зробив з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Інститут забезпечення позову спрямований на упередження можливих несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчиться, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою з'явою, позовним вимогам.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції, дослідивши обставини справи, предмет спору та характер спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для забезпечення позову у вигляді заборони відчуження автомобіля.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо рухомого майна не вимагає запровадження обмеження у користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження рухомого майна достатньою й обґрунтованою може бути визнана заборона відчуження такого рухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Отже, застосування апеляційним судом забезпечення позову у вигляді заборони на його відчуження не порушуватиме прав сторін та повною мірою забезпечить виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Доводи щодо невідповідності заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову вимогам статті 151 ЦПК України були предметом розгляду апеляційного суду та їм надана належна правова оцінка.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи, що зазначені у касаційній скарзі доводи щодо порушення норм матеріального та процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги, а отже відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Вовчанського районного суду Харківської області від 13 березня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик