Справа №295/8339/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді - Полонця С.М.,

секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення,

за участю: позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника позивачів адвоката ОСОБА_6, відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили виселити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 з житла за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те, що позивачі та відповідачі проживають разом в одній квартирі, яка на праві власності належить позивачам. При цьому відповідачі зареєстровані за місцем проживання в інших помешканнях, зловживають алкогольними напоями, часто влаштовують сварки, бійки, заподіюють ОСОБА_2 тілесні ушкодження, принижують її перед сусідами та родичами, з приводу чого неодноразово доводилось викликати поліцію, однак відповідачі відмовляються виселитися з житла добровільно. Позивачі вважають наявність підстав для виселення відповідачів з житла, оскільки заходи попередження, які застосовувались до відповідачів зі сторони правоохоронних органів не дали позитивного результату, і вони надалі порушують правила співжиття, що робить неможливим проживання з ними позивачів.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Зосименка О.М. від 17.07.2018 року у цивільній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 27.11.2018 року позовну заяву залишено без руху.

10.12.2018 року від позивачів до суду надійшла позовна заява з аналогічними первісній позовній заяві вимогами.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 11.12.2018 року у цивільній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

28.12.2018 року від відповідача ОСОБА_4 до суду надійшов відзив з додатками, в якому вона просить відмовити позивачам у задоволенні позову у повному обсязі.

15.01.2019 року від позивачів до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вони зазначають про наявність підстав для задоволення позову.

В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали позов та просили задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Відповідач ОСОБА_4, її представник та відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що квартира №36 по вулиці М. Жукова (нова назва ОСОБА_8), 17 в м. Житомирі належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) ОСОБА_9 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва №91649 про право власності на житло від 20.04.1999 року.

У вищезазначеній квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_2, ОСОБА_3 із сімєю, а також проживають без реєстрації відповідачі: ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_5.

Відповідач ОСОБА_4 та її неповнолітній син ОСОБА_10 зареєстровані за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 та є співвласниками вказаною квартири.

Відповідач ОСОБА_5 зареєстрований за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 01.06.2018 року ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України і призначено їй покарання за цим законом 100 годин громадських робіт. Вказаним вироком суду встановлено, що 08.04.2018 року о 15 годині ОСОБА_4 перебувала у стані алкогольного спяніння в приміщенні квартири АДРЕСА_2, де на ґрунті неприязних стосунків заподіяла потерпілій ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на тулубі зліва, синця в ділянці правого плеча, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 19.03.2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.

З висновків про результати розгляду звернення, складених інспекторами Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області 16.03.2016 року, 16.05.2016 року, довідок про результати розгляду матеріалів від 19.05.2018 року, 06.06.2018 року та листів Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області вбачається, що на відповідачів складалися адміністративні протоколи за ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до ст.157 ЖК України членів сімї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Частиною першою статті 116 ЖК України передбачено, якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

З огляду на те, що відповідач ОСОБА_4 нарівні з позивачами є співвласником квартири АДРЕСА_2, а не членом сімї власників, тому положення ст.157, ч.1 ст.116 ЖК України не розповсюджуються на спірні правовідносини.

Стаття 317 ЦК України визначає зміст права власності, відповідно до якого, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена цього права чи обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження обєктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості.

Виселення ОСОБА_4 із належного їй та позивачам на праві спільної сумісної власності житлового приміщення, позбавить ОСОБА_4 права користування цим житлом, що є неприпустимим, оскільки призведе до порушення її конституційного права права приватної власності.

Відповідач ОСОБА_4, як співвласник вищезазначеного житлового приміщення, має право використовувати його для власного проживання та проживання в ньому члена своєї сімї чоловіка ОСОБА_5

Позивачі не надали суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів зловживання відповідачами спиртними напоями, систематичного порушення ними правил співжиття, притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності. Наявні в матеріалах справи відповіді на звернення та довідки правоохоронних органів не є такими доказами, оскільки не свідчать про притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності та застосування до них заходів запобігання і громадського впливу у встановленому законом порядку.

Вирок суду щодо ОСОБА_5 стосується проходження ним строкової служби і ніякого відношення не має до спірних правовідносин.

Наявність у ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності іншого житла не впливає на вирішення спору.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 82, 259, 263, 265, 279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 06 .02.2019 року.

Суддя: С.М. Полонець