Дата документу 07.02.2019
Справа № 320/8544/18
Провадження № 2/320/579/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 лютого 2019 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Бахаєва І.М.,
за участі секретаря судового засідання Фурсової Л.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому належить 2/5 частини квартири № 134, що знаходиться у будинку № 424 по вулиці Інтеркультурній (стара назва Дзержинського) у місті Мелітополі Запорізької області (1/5 частина вищезазначеної квартири належить на підставі договору про визначення часток в спільній сумісній власності від 17 квітня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, зареєстроване в реєстрі за №1302; 1/5 частина квартири належить на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним підприємством «Мелітопольжитлосервіс» 31 липня 2000 року). Інші 2/5 частини квартири АДРЕСА_2 належить третій особі ОСОБА_3 (1/5 частина відповідно до договору про визначення часток в спільній сумісній власності від 17 квітня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, зареєстроване в реєстрі за № 1302; 1/5 частина квартири відповідно до договору дарування від 11 червня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, зареєстроване в реєстрі за № 2063). А 1/5 частина квартири АДРЕСА_2 належить третій особі ОСОБА_4 відповідно до договору про визначення часток в спільній сумісній власності від 17 квітня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, зареєстроване в реєстрі за № 1302.
Відповідачу ОСОБА_2, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним підприємством «Мелітопольжитлосервіс» 31 липня 2000 року належала 1/5 частина квартири АДРЕСА_3. Між тим, 11 червня 2009 року відповідач ОСОБА_2 подарувала належну їй частину зазначеної квартири третьої особі, доньці - ОСОБА_3.
Зазначає, що реєстрація відповідача ОСОБА_2, в квартирі АДРЕСА_2 була здійснена також і в якості члена сім ї, оскільки вона була його дружиною.
Між тим, шлюб між позивачем та ОСОБА_2 було розірвано ще в 1997 році, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено відповідний запис № 344.
Починаючи з 2007 року, відповідач ОСОБА_2 не мешкає в квартирі АДРЕСА_2, оскільки виїхала на постійне проживання за іншою адресою.
В силу того, що відповідач зареєстрована за вказаною адресою, але не проживає, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном, а тому, вищевикладені обставини стали підставою звернення з даним позовом до суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
Позивач у судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, відзив до суду не надала, тому суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у судове засідання не зявились, до суду надали заяви про розгляд справи за відсутності третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. Вважають позовні вимоги обґрунтованим, проти їх задоволення не заперечують.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить 2/5 частини квартири № 134, що знаходиться у будинку № 424 по вулиці Інтеркультурній (стара назва Дзержинського) у місті Мелітополі Запорізької області, а саме: - 1/5 частина вищезазначеної квартири належить на підставі договору про визначення часток в спільній сумісній власності від 17 квітня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, зареєстроване в реєстрі за №1302; - 1/5 частина квартири належить на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним підприємством «Мелітопольжитлосервіс» 31 липня 2000 року./а.с.7-9/.
Інші 2/5 частини квартири АДРЕСА_2 належить третій особі ОСОБА_3, а саме: - 1/5 частина відповідно до договору про визначення часток в спільній сумісній власності від 17 квітня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, зареєстроване в реєстрі за № 1302; - 1/5 частина квартири відповідно до договору дарування від 11 червня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, зареєстроване в реєстрі за № 2063./а.с.7-10,12,13/.
Інша 1/5 частина квартири АДРЕСА_2 належить третій особі ОСОБА_4 відповідно до договору про визначення часток в спільній сумісній власності від 17 квітня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, зареєстроване в реєстрі за № 1302./а.с.8,9,12/.
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу виданого Відділом реєстрації актів громадського стану м. Мелітополя Запорізької області серії І-ЖС № 013602 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано 11 червня 1997 року, про що зроблено актовий запис № 344./а.с.14/.
Відповідно до довідки з місця проживання, наданої старшим по дому ОСОБА_6 підпис якого затверджений директором ТОВ «ПБК «АКВІ-БУД» ОСОБА_7 від 14 вересня 2018 року за № 717, ОСОБА_8 не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2007 року, оскільки виїхала на інше місце проживання./а.с.6/
Крім того, згідно довідки відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області № 6988 від 06 листопада 2018 року місце проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1./а.с.22/
В силу того, що відповідач ОСОБА_2, зареєстрована за вказаною адресою, але не проживає, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.
Згідно ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Враховуючи вищевикладене, той факт, що відповідач зареєстрована в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, та не проживає в ній з 2007 року, вирішити питання в позасудовому порядку не представляється можливим, що у свою чергу приводить до порушення прав позивача і перешкоджає йому належним чином користуватися та розпоряджатися власністю, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 80, 81, 95, 258, 259, 263-265, 280, 284, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, суд
Позов ОСОБА_1, до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня вручення повного заочного рішення суду.
СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ