Справа № 188/1847/18
Провадження № 2/188/142/2019
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі Власенко А.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

29.01.2019 року ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання непрацюючої дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 15 вересня 2017 року вона уклала шлюб з відповідачем.

У шлюбі у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати дитину, кошти на утримання дитини добровільно не надає. Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

На підставі статей 84, 180 - 183 Сімейного кодексу (далі - СК) України позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до його повноліття, на утримання ОСОБА_1 як дружини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Ухвалою суду від 28.12.2019 відкрито провадження у справі і призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

Відповідач подав відзив на позов, у якому зазначив таке.

Спільний син сторін ОСОБА_3 від самого його народження повністю забезпечувався всім необхідним. 3 16.11.2018 року відповідач припинив проживати з позивачкою однією сім'єю, але харчуванням дитину він забезпечував та передавав всі необхідні дитячі каші та предмети першої необхідності. З 13.12.2018 року по 27.12.2018 року син ОСОБА_3 знаходився у Дніпропетровському обласному клінічному центрі кардіології та кардіохірургії Дніпропетровської обласної ради на лікуванні. У лікарню відповідач привозив харчування та одяг для дитини. 19.12.2018 дитині зроблено безкоштовну, планову кардіохірургічну операцію, але відповідач купував товари медичного призначення для проведення кардіохірургічної операції та товари першої необхідності. В січні 2019 року відвозив дитині іграшки, кашу та предмети особистої гігієни. Відповідач просить стягувати з нього аліменти на утримання дитини не з дати подачі позову, а з січня 2019 року, оскільки за грудень він витратив на утримання та лікування дитини 16156 гривень, а заробітної плати отримав у грудні 11693 гривні. Стосовно стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання позивачки відповідач зазначив, що позивачка не надала жодних доказів того, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною і знаходиться на утриманні своїх батьків, крім довідки, що вона з ними проживає. Позивачка повнолітня жінка з вищою педагогічною освітою і за бажання може працювати, бо дитина знаходиться на штучному годуванні, і дитину вона може залишати зі своєю матір'ю. Відповідач просить стягнути з нього на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 10 % від його заробітку.

Позивачка відгук на відзив не подала, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав частково з підстав, зазначених у відзиві на позов.

Суд, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, зазначає таке.

Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом на підставі наданих сторонами доказів встановлено, що сторони 15.09.2017 уклали шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4, видане 15.09.2017 Петропавлівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 6).

У сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3, виданим 13.03.2018 Першотравенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 7).

Сторони разом не проживають, що підтверджується довідкою № 9486, виданою 27.11.2018 року Петропавлівською селищною радою Дніпропетровської області (а.с. 8).

Позивачка на даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років і перебуває на обліку Першотравенського міського управління праці та соціального захисту населення, де отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини у розмірі 860 грн., що підтверджується довідкою № 31, виданою 16.01.2019 Першотравенським УПСЗН (а.с. 22).

Сину сторін ОСОБА_3 у Дніпропетровському обласному клінічному центрі кардіології та кардіохірургії Дніпропетровської обласної ради поставлений діагноз «Дефект межпредсердної перегородки, вторинний». Йому рекомендовано оперативне лікування в плановому порядку. 19.12.2018 ОСОБА_3 проведено оперативне лікування, що підтверджується ехокардіографією, листом клінічного центру від 03.12.2018, випискою із медичної карти стаціонарного хворого (а.с. 28, 30-33).

Відповідачем надано товарний чек від 17.12.2018 року на суму 12500 грн., відповідно до якого відповідачем було придбано для проведення кардіохірургічної операції сину ОСОБА_3 товари медичного призначення (а.с. 16).

З листопада 2018 року до січня 2019 року відповідач постійно надавав матеріальну підтримку своєму синові продуктами харчування, іграшками та матеріалами першої необхідності, що підтверджується товарними чеками від 17.12.2018 на суму 21,55 грн.; 29.11.2018 на суму 81618 грн.; 05.12.2018 на суму 157,40 грн.; 13.12.2018 на суму 467,80 грн.; 16.12.2018 на суму 94,96 грн.; 16.12.2018 на суму 783,41 грн.; 17.12.2018 на суму 313,55 грн.; 17.12.2018 на суму 104,88 грн.; 25.12.2018 на суму 448,90 грн.; 06.01.2019 на суму 530,19 грн.; 14.01.2019 на суму 549,00 грн. (а.с. 17-20).

Суд не може враховувати надану відповідачем квитанцію № 631540 від 17.12.2018 року на суму 450 грн. про перерахування ним спонсорської допомоги від ОСОБА_3, оскільки спонсорська допомога не є обов'язковими витратами на утримання дитини (а.с. 16).

Відповідач працює гірником підземним ІІ розряду на дільниці з видобутку № 1 на шахті степовій ШУ Першотравневе ПАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» і за грудень 2018 року відповідач отримав заробітну плату після відрахування всіх обов'язкових платежів 9478,88 грн., що підтверджується розрахунковим листом по табельному номеру № 12400742 (а.с. 20).

Позивачка також з листопада 2018 року до січня 2019 року купувала своєму синові продукти харчування, товари медичного та гігієнічного призначення, що підтверджується товарними чеками від 21.11.2018, 21.11.2018, 06.12.2018, 13.12.2018, 19.12.2018, 10.01.2019, 10.01.2019, 14.01.2019, 14.01.2019 (а.с. 23-24).

Позивачка надала суду копію трудової книжки ОСОБА_5 серії НОМЕР_5, розпочату 03.06.1998 року, та довідку № 12, видану 16.01.2019 року товариство з обмеженою відповівдальністю «Агрофірма «НІБАС», на підтвердження того, що її мати має постійне місце роботи і не має змоги сидіти з онуком ОСОБА_3, щоб позивачка могла працювати за фахом. Однак, відповідно до наданої копії трудової книжки ОСОБА_5 не має постійного місця роботи бо працює сезонно за строковим трудовим договором і на даний час вона не працевлаштована (а.с. 25-27,29). Крім того, позивачка не надала документального підтвердження того, що ОСОБА_5 є її матір'ю.

Правовідносини між сторонами регулюються СК України.

При вирішенні спору суд керується положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Дитина має право розраховувати на повноцінне дитинство. Інтереси дитини підлягають переважному захисту у разі співставлення з правами та законними інтересами відповідача.

Суд виходить з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків з догляду та матеріального забезпечення власної дитини.

Суд відзначає, що батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, оскільки згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При цьому, за приписами ст. 182 СК України суд враховує, що мати дитини здійснює догляд за нею, але можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими.

Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

В Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів на утримання спільної дитини сторін є обґрунтованою і законною, тому підлягає задоволенню в повному обсязі.

Стосовно стягнення аліментів на утримання дружини суд зазначає таке.

У відповідності зі ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст. 84 СК України, право на утримання має вагітна

дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має, тому спроможній платити аліменти на утримання дружини, яка проживає зі спільною дитиною, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті.

Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідач є працездатною особою, працевлаштований, надає добровільно матеріальну допомогу, тому суд вважає, що аліменти на утримання позивачки він повинен сплачувати, але, враховуючи потреби дружини та можливості відповідача, його доходи та прожитковий мінімум для працездатної особи, який визначений державою, суд присуджує аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/5 частини заробітку (доходів) відповідача щомісячно, що буде відповідати інтересам обох сторін, в зв'язку з чим позовні вимоги позивачки в цій частині підлягають частковому задоволенню.

На підставі досліджених доказів та норм матеріального права, які регулюють правовідносини між сторонами, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько малолітньої дитини повинен піклуватися про неї та утримувати, а також утримувати матір його дитини в період догляду нею за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, суд приходить до висновку, що відповідач повинен виплачувати аліменти на користь позивачки на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття та на утримання матері дитини в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином трирічного віку, починаючи з дня подання до суду позовної заяви.

Згідно з ч.1 ст.176 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Слід зазначити, що позивачко невірно визначено ціну позову.

Позов подано 18.12.2018 року, і відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років складає 1559 грн. та для працездатних осіб 1777 грн., 1559+1777=3336 х 50/100 х 6 місяців = 10008 грн..

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подачу позовної заяви майнового характеру позивач повинен сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачку відповідно до п. 3 ч. 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору.

Згідно з ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 1762 грн., в зв'язку з чим суд вважає за необхідне на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, ст.ст. 75, 80, 84, 86, 88, 91, 141, 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 4, 13, 76-81, 141, 176, 263-265, 273, 352, 354, п.1ч.1 ст.430 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, адреса місця проживання: АДРЕСА_1, до ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, адреса місця проживання: АДРЕСА_2, про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 18.12.2018 року до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) всіх видів щомісячно на утримання дружини на час догляду за малолітньою дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 18.12.2018 року до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах

суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя П. О. Бурда