Ухвала

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 660/342/17

провадження № 61-25825св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - сільськогосподарське приватне підприємство «Степове»

відповідачі за зустрічним позовом: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області у складі судді Гончаренка О. В. від 10 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області у складі колегії суддів: Базіль Л. В., Бугрика В. В., Семиженка Г. В., від 14 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до сільськогосподарського приватного підприємства «Степове» (далі - СПП «Степове», підприємство) про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона на підставі укладених 23 лютого 2017 року з ОСОБА_3 та ОСОБА_3 договорів оренди є орендарем земельних ділянок площею по 7,6879 га кожна, які розташовані на території Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області.

Однак приступити до використання земельних ділянок, переданих їй в оренду, вона не має можливості, оскільки земельні ділянки знаходяться у фактичному користуванні СПП «Степове».

Просила суд усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками, шляхом зобов`язання СПП «Степове» вчинити певні дії, а саме: припинити використання належних позивачу на праві володіння і користування земельних ділянок та зобов`язати відповідача повернути їй зазначені земельні ділянки.

У травні 2017 року СПП «Степове» звернулося до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посилаючись на те, що підприємство на підставі договору оренди від 22 листопада 2012 року, укладеного між ним та ОСОБА_5 строком на 7 років, є орендарем земельної ділянки площею 7,6879 га. Після смерті останньої земельну ділянку успадкувала ОСОБА_3 , яка не зважаючи на діючий договір оренди, уклала 23 лютого 2017 року новий договір оренди з іншим орендарем - ОСОБА_1

Інша земельна ділянка площею 7,69 га, яка розташована на території Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, перебувала у користуванні СПП «Степове» на підставі договору оренди, укладеного 27 серпня 2002 року між ним та ОСОБА_6 . Строк дії договору закінчився 25 грудня 2012 року, однак підприємство продовжувало відкрито та безперешкодно користуватися цією землею, сплачуючи орендну плату спадкоємцям після смерті останнього. Проте, 23 лютого 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , порушуючи переважне право підприємства на укладення договору оренди на новий строк, уклали договір оренди цієї ж земельної ділянки з ОСОБА_1 .

Посилаючись на викладене, СПП «Степове» просило визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, загальною площею 7,6879 га, розташованої на території Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, укладений 23 лютого 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зобов`язати ОСОБА_1 повернути СПП «Степове» вищезазначену земельну ділянку; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 7,6879 га, розташованої на території Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, зобов`язати ОСОБА_1 повернути зазначену земельну ділянку СПП «Степове»; зобов`язати ОСОБА_3 , ОСОБА_3 укласти із СПП «Степове» договір оренди земельної ділянки на умовах договору оренди цієї земельної ділянки від 23 лютого 2017 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 10 липня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов СПП «Степове» задоволено частково.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, загальною площею 7,6879 га, розташованої на території Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, укладений 23 лютого 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , та зобов`язано ОСОБА_1 повернути СПП «Степове» вказану земельну ділянку.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 7,6879 га, розташованої на території Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, укладений 23 лютого 2017 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1

В решті позовних вимог СПП «Степове» відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_3 як спадкоємець після смерті матері ОСОБА_5 , під час дії договору оренди від 22 листопада 2012 року, укладеного останньою із СПП «Степове», 23 лютого 2017 року уклала новий договір оренди цієї земельної ділянки із ОСОБА_1 , порушивши право підприємства як орендаря землі. Крім того після закінчення у 2012 році дії договору оренди іншої земельної ділянки, укладеного 27 серпня 2002 року між СПП «Степове» та ОСОБА_6 , спадкоємці останнього, ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , 23 лютого 2017 року уклали новий договір оренди цієї ділянки із ОСОБА_1 , чим порушили переважне право підприємства на укладення договору оренди на новий строк. За таких обставин договори оренди земельних ділянок, укладені у 2017 році, є недійсними.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 14 вересня 2017 року відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 10 липня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що укладений 23 лютого 2017 року договір оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період дії укладеного у 2012 році договору між ОСОБА_5 та СПП «Степове» є порушенням прав останнього щодо користування спірною земельною ділянкою. Договір від 23 лютого 2017 року, укладений між ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , порушує переважне право СПП «Степове» на оренду земельної ділянки, яке виникло у нього на підставі укладеного у 2002 році договору оренди цієї ділянки із спадкодавцем орендодавців. ОСОБА_3 та ОСОБА_3 в установлений законом строк не надіслали СПП «Степове» свої заперечення щодо використання спірної земельної ділянки, внаслідок чого орендар продовжував належним чином її використовувати та виконувати свої обов`язки щодо орендної плати, після отримання орендодавцями документа, що підтверджує їх право власності на спірну земельну ділянку, повідомив їх про намір реалізувати своє право на поновлення договору оренди, надіславши заповненні примірники договорів оренди.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзивів на них

Не погодившись з вказаними судовими рішеннями, у жовтні 2017 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що договір оренди землі від 22 листопада 2012 не був зареєстрований в установленому законом порядку, отже, не породив переважне право СПП «Степове» на його переукладення. До закінчення дії цього договору (22 листопада 2019 року) ОСОБА_3 після оформлення спадщини у липні 2016 року повідомила орендаря про небажанння укладати договір оренди цієї земельної ділянки.

Спадкоємці після смерті ОСОБА_6 направляли підприємству лист із запереченням продовження договору оренди від 27 серпня 2002 року, а останнє, маючи намір скористатися переважним правом оренди землі, їх про це в установлений договором місячний строк після закінчення дії договору у грудні 2012 року не повідомило.

У листопаді 2017 року та у січні 2018 року до Верховного Суду надійшли відзиви СПП «Степове» та ОСОБА_3 на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у яких зазначено, що у листопаді 2017 року СПП «Степове» та ОСОБА_3 уклали новий договір оренди належної останньому земельної ділянки. Обставини укладення спірних договорів оренди, укладених між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та СПП «Степове», встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили. Підприємство направило ОСОБА_3 та ОСОБА_3 пропозиції про укладення та бажання скористатись своїм переважним правом на продовження договору оренди землі одразу після його повідомлення про факт прийняття ним спадщини та реєстрації ними права на землю.

У березні 2018 року до Верховного Суду від ОСОБА_3 надійшло клопотання про відмову від касаційної скарги на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 10 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 14 вересня 2017 року у зв'язку із тим, що між нею та СПП «Степове» на новий строк укладені договори оренди спірних земельних ділянок.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 15 травня 2019 року справу визначено судді-доповідачеві.

Установлено, що СПП «Степове» в обґрунтування захисту свого переважного права на користування земельною ділянкою, переданою йому на підставі договору оренди, укладеного 27 серпня 2002 року між ним та ОСОБА_6 , дія якого закінчилась 25 грудня 2012 року, посилалось на пролонгацію цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на пролонгацію договору).

Суть поновлення договору оренди згідно з частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі. Відсутність такого заперечення, як уже зазначалося, може мати прояв у «мовчазній згоді».

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 320/5724/17 за позовом ОСОБА_7 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про поновлення дії договору оренди земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на постанову Апеляційного суду Запорізької області від 08 травня 2018 року.

Аналіз ухвали Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 320/5724/17 свідчить, що колегія суддів дійшла висновку про необхідність відступити від висновків щодо застосування положень частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі Палати з розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10 вересня 2018 року у справі № 920/739/17, оскільки вони суперечать висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18).

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України визначено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у вказаній справі (№ 660/342/17) до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 320/5724/17.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 660/342/17 за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського приватного підприємства «Степове» про витребування майна з чужого незаконного володіння та зустрічним позовом сільськогосподарського приватного підприємства «Степове» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів оренди недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов`язання вчинити дії до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 320/5724/17.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович