"23" вересня 2019 р. Справа № 489/5053/19
Провадження №2/489/2237/19
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

23 вересня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого - судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тірсервіс-Миколаїв», ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тірсервіс-Миколаїв», ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, який забезпечено Договором поруки.

Вимоги мотивує тим, що 26 вересня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступнико якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тірсервіс-Миколаїв» було укладено кредитний договір №011/46839/451365, згідно умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 500000 гривень строком до 26.09.2019 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 26.09.2018 року міє банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №122963/46839/328351, відповідно до умов якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням боржника, що виникають з умов кредитного договору. Однак у зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами утворилась заборгованість, які боржник не сплачує, тому банк змушений звернутись до суду.

Ознайомившись із матеріалами позовної заяви, суд дійшов наступного.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до положень частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Натомість, згідно частини 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 ГПК України передбачено перелік справ, що відносяться до юрисдикції господарських судів, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці (пункт 1 частини 1).

Положення пункту 1 частини першої статі 20 ГПК України не пов`язують також належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці, з об`єднанням таких позовних вимог із вимогами до особи - боржника за основним зобов`язанням.

З дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Відтак, з 15 грудня 2017 року у випадку об`єднання позовних вимог щодо виконання кредитного договору з вимогами щодо виконання договорів поруки, укладених для забезпечення основного зобов`язання, спір має розглядатися за правилами господарського чи цивільного судочинства залежно від сторін основного зобов`язання.

Зазначений висновок підтверджується постановою Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі №910/1733/18 та постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №415/2542/15-ц.

Таким чином даний спір, суб`єктами якого є Акціонерне товариствоа «Райффайзен Банк Аваль» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Тірсервіс-Миколаїв», який виник у зв`язку із порушенням ТОВ «Тірсервіс-Миколаїв» виконання кредитного договору, не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, так як на нього поширюється юрисдикція господарського суду.

За таких обставин, на підставі пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України у відкритті провадження слід відмовити, так як позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись пункту 1 частини 1 статті 186, статтею 353 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження за позовною заявою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тірсервіс-Миколаїв», ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ленінського районного

суду м. Миколаєва Н.О. Рум`янцева