ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 лютого 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/1743/18

Головуючий у першій інстанції - Ільченко О. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/259/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.

із секретарем - Шкарупою Ю.В.,

сторони: позивач - ОСОБА_2,

відповідач - територіальна громада с. Рудівка в особі Рудівської сільської ради Прилуцького району,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 липня 2018 року (місце ухвалення - м. Прилуки, дата складання повного тексту - 09.07.2018) у справі за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади с. Рудівка в особі Рудівської сільської ради Прилуцького району про визнання права користування земельною ділянкою в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до територіальної громади с. Рудівка в особі Рудівської сільської ради Прилуцького району про визнання права користування земельною ділянкою в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову посилався, що у 1993 році виконавчим комітетом Рудівської районної ради Прилуцького району було прийнято рішення та видано державний акт на право постійного безстрокового та безоплатного користування земельною ділянкою площею 49,24 га батьку позивача - ОСОБА_3, останнім у 1994 році було створено Фермерське господарство «Нива-2». Після смерті ОСОБА_3 у 2009 році були внесені зміни до ФГ «Нива-2» і до членів фермерського господарства був включений позивач. Крім того, після смерті батька позивач успадкував житловий будинок, але коли у 2018 році звернувся до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом, отримав відмову нотаріуса з посиланням на інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій.

В позові позивач просив визнати за ОСОБА_2 право користування на земельну ділянку для ведення селянського фермерського господарства площею 49,24 га. розташованої на території Рудівської сільської ради Прилуцького району згідно державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 102 від 1993 року НОМЕР_2, після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку спадкування за заповітом.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 09.07.2018 позов ОСОБА_2 до територіальної громади с.Рудівка в особі Рудівської сільської ради про визнання права користування земельною ділянкою в порядку спадкування за заповітом - задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_2 право користування на земельну ділянку для ведення селянського фермерського господарства, площею 49,24 га, розташованої на території Рудівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, згідно Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право користування землею за №102 від 1993 року НОМЕР_2, після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано наявністю підстав для задоволення позову, відповідно до вимог ст. 1217-1222 ЦК України, враховуючи наявність права позивача, як спадкоємця першої черги, на спадщину та визнання за ним права користування земельною ділянкою.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, яке не брало участі у справі, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого суду від 09.07.2018, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, та стягнути з позивача сплачений судовий збір.

За доводами скарги оскаржуване рішення суду є незаконним і необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У скарзі заявник посилається, що судом спір вирішено щодо двох земельних ділянок, які є державною власністю, що є порушення прав Головного управління яке полягає в тому, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення розташовані за межами населеного пункту, права власника щодо якої здійснює Головне управління. Зазначає, що заявлений позов до територіальної громади с. Рудівка в особі Рудівської сільської ради Прилуцького району, є неналежним відповідачем, оскільки не має відношення до розпорядження спірними земельними ділянками. Належним відповідачем у справі мало бути Головне управління, а територіальна громада с. Рудівка могла мати статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

В обґрунтування незаконності оскаржуваного рішення суду заявник у скарзі посилається, що наявність земель на праві постійного користування згідно з існуючими вимогами законодавства не дозволяє фізичним особам, які ведуть фермерське господарство, передавати їх спадкоємцям, які бажають продовжити ведення фермерського господарства чи для будь-яких інших цілей

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_2 - Карпенко В.К. просить залишити апеляційну скаргу ГУ Держгеокадастр в Чернігівській області без задоволення, а рішення Прилуцького міскрайонного суду від 09.07.2018 - без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що згідно копії Державного акта на право користування землею НОМЕР_2 від 1993 року, виданого виконавчим комітетом Рудівської районної ради народних депутатів, за ОСОБА_3, закріплено в безстрокове і безоплатне користування 49,24 га землі для ведення селянського (фермерського) господарства (а.с. 5-7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_3 (а.с. 8).

З копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3, є син - ОСОБА_2 (а.с.10), після смерті ОСОБА_3 заведена спадкова справа (а.с. 9).

13.04.2018 постановою державного нотаріуса Прилуцької міської державної нотаріальної контори Ярмак Н.О. було відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право користування земельною ділянкою, наданою для ведення селянського (фермерського) господарства, площею 49, 24 га згідно плану землекористування, котре було надано ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

У п. 1.1. Статуту фермерського господарства «Нива-2» зазначено, що підставою для створення фермерського господарства став державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 49,24 га, яка знаходиться на території Рудівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 102 від 1993 року НОМЕР_2.

Згідно п. 1.2. вказаного вище статуту, Головою фермерського господарства є ОСОБА_2, що мешкає в АДРЕСА_2 (а.с.15-21).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником фермерського господарства «Нива-2» є ОСОБА_2 (а.с. 12-13).

З відповіді Прилуцької міської державної нотаріальної контори № 900/01-16 від 20.06.2018 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №51/2010 за заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини. Інші спадкоємці до державної нотаріальної контори не зверталися. Свідоцтва про право на спадщину за заповітом були видані 10.03.2011 за реєстром №1-124, №2-127, №2-130, №2-133 (а.с. 37, 38-39).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідно до вимог ст.ст. 1217-1222 ЦК України є наявним право позивача, як спадкоємця першої черги, на спадщину та визнання за ним права користування земельною ділянкою.

Проте, враховуючи що позов заявлено, як до відповідача територіальної громади с. Рудівка в особі Рудівської сільської ради Прилуцького району, такий висновок суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права враховуючи наступне.

Відповідно до п. «є1» ч. 1 ст. 15-1 ЗК України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Підпунктом 13 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015 № 12, Управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах визначених Земельним кодексом України, на території Чернігівської області.

Встановлено, спір стосується двох земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_4 та НОМЕР_5, розмірами 22,62 га. та 26,62 га., які розташовані за межами населеного пункту, відносяться до земель сільскогосподаського призначення державної власності відповідно до форми державної статистичної звітності 6-зем станом 01.01.2016 (а.с. 67).

Частинами першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод і інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положеннями частини 1 ст. 4, ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Залучення до участі у справі співвідповідачів, заміна неналежного відповідача можливі лише при розгляді справи у суді першої інстанції за клопотанням самого позивача (ст. 51 ЦПК України).

Оскільки розгляд справи покладається на суд першої інстанції, а в апеляційному порядку здійснюється перевірка судового рішення, яким закінчено провадження в справі, під час апеляційного перегляду справи позивач не вправі змінювати позовні вимоги шляхом їх збільшення, апеляційний суд не може залучати до участі в справі іншого чи додаткового відповідача, зміни у складі учасників процесу можуть мати місце на відповідній стадії процесу лише у прямо передбачених цивільним процесуальним законом випадках, що відповідає приписам ст. 23-24, 43, 49-51, 55 ч. 1, 367, 368 ч. 1 ЦПК України.

Таким чином, по захист своїх порушених прав особа може звернутися до суду не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі відповідає обов'язок належного відповідача усунути порушення права.

Вирішуючи спір суд першої інстанції на вищевказані роз'яснення щодо належного відповідача у справі не звернув уваги.

З врахуванням наведеного оскільки, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов»язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є також, те, що суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та обов»язки, осіб що не були залучені до участі у справі.

Позов у справі не міг бути вирішений по суті відповідно до закону незалежно від того, якими фактичними обставинами та правовими нормами він обґрунтовувався.

Враховуючи викладене, у задоволенні позову ОСОБА_2 до територіальної громади с. Рудівка в особі Рудівської сільської ради Прилуцького району про визнання права користування земельною ділянкою в порядку спадкування за заповітом слід відмовити, враховуючи, що спірні земельні ділянки віднесені до земель сільськогосподарського призначення державної власності відповідно до форми статистичної звітності 6-зем станом на 01.01.2016, розпорядником яких відповідно до покладених завдань в межах Чернігівської області є ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області.

Вказані обставини свідчать про неповне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, порушення норм процесуального права. Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області в повернення судового збору сплаченого за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 5000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376 ч. 1 п. 4 , 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області задовольнити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 липня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до територіальної громади с. Рудівка в особі Рудівської сільської ради Прилуцького району про визнання права користування земельною ділянкою в порядку спадкування за заповітом - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (м. Чернігів, проспект Миру, 14, ) в повернення судового збору сплаченого за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 5000,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення у повному обсязі складено 08.02.2019.

Головуючий Судді :