Справа № 346/1278/19
Провадження № 2/346/1181/19
20 грудня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
в складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.,
секретаря Матушевської Г.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.06.2007 року йому належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_1 . Вказує, що у спірному будинку зареєстровані: він, позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - його дружина, ОСОБА_4 та ОСОБА_4 - сини та відповідач ОСОБА_2 - сестра.
Відповідач ОСОБА_2 з 2013 року не проживає у вищезазначеному будинку, не бере будь-якої участі в його утриманні, не сплачує комунальні платежі, а її особисті речі в будинку відсутні. В добровільному порядку зняти відповідача з місця реєстрації неможливо, оскільки її місце перебування невідоме.
Вказує, що реєстрація відповідача у будинку позбавляє його як власника, права в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, тому просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житлом у будинку за адресою АДРЕСА_1 .
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, без поважних причин, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлена шляхом публікації оголошення на сайті «Судова влада України, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала, від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи заяву представника позивача, беручи до уваги письмові пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновків.
У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим в його здійсненні.
У відповідності до ст. 325 ЦК України фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна.
У відповідності до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право.
У пункті 39 ППВССУ від 07 лютого 2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина 1статті 405 ЦК). Таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК, тому стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним застосовуються положення статті 405 ЦК. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом, і у цьому випадку положення статей 71,72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.
В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.06.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори Мануляк-Терпелюк І.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1330 є власником житлового будинку в АДРЕСА_1 (а.с.9). Також, це підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Коломийського МБТІ від 26.06.2007 р. (а.с.10)
Відповідно до довідки № 1022 Управління надання адміністративних послуг Коломийської міської ради від 05.03.2019 року у вищевказаному будинку зареєстровані: позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,2010 р.н, ОСОБА_4 ,2014 р.н. та відповідач ОСОБА_2 (а.с.11).
Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 в спірному будинку зареєстрована, однак з 2013 року не проживає у ньому, не бере будь-якої участі в утриманні житла, не сплачує комунальних послуг.
Той факт, що відповідач не проживає більше року у спірному житловому будинку підверджується також поданими до суду письмовими заявами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які зазначили, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у будинку за адресою АДРЕСА_1 з 2013 року, що протягом останніх шести років відповідач не з"являлась у вищевказаному будинку оскільки виїхала на постійне проживання в Росію. Також їм відомо, що відповідач не сплачує комунальні платежі, не бере участі в утриманні будинку , особисті речі її відсутні. ( а.с.40-43)
Отже, наявність зареєстрованого відповідача у вищезгаданому будинковолодінні позивача, не дає останньому належним чином користуватись, володіти та розпоряджатись будинком.
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України, ст.48 закону «Про власність»).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.. ст.16, 386, 391 ЦК України.
Згідно ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Таким чином, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом у будинку в АДРЕСА_1 .
На підставі наведеного та ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 247 ч.2,282, 284, 294 ЦПК України,-
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на користування житлом будинку за адресою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи
Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:
ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 .
ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_1 .
Суддя Беркещук Б. Б.