ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3947/17 Номер провадження 22-ц/814/1771/19Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.В. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондаревської С.М.,

суддів: Кривчун Т.О., Кузнєцової О.Ю.,

секретар: Зеленська О.І.

за участю представника позивача - адвоката Марченко Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 червня 2017 року

по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - проживання однією сім`єю її та ОСОБА_2 , як жінки та чоловіка з 01 вересня 2004 року без реєстрації шлюбу.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що встановлення даного юридичного факту має значення для визначення статусу спільного майна.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21 червня 2017 року заяву ОСОБА_1 - задоволено.

Встановлено факт, що має юридичне значення - проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як жінки та чоловіка з 01 вересня 2006 року без реєстрації шлюбу.

Частково не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення районного суду змінити в частині початку часу спільного проживання її - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , встановивши час їх спільного проживання як чоловіка та дружини, без реєстрації шлюбу, починаючи з 1 вересня 2004 року.

Зазначала, що районним судом безпідставно внесена зміна в дату спільного проживання з 01 вересня 2004 року на 01 вересня 2006 року.

Окрім того вказувала, що судом не було враховано, що допитані в судовому засіданні всі без виключення свідки вказали на те, що вона з ОСОБА_2 проживала з 2004 року. Аналогічне підтверджується спільними сімейними фотознімками за 2004-2005 роки.

За наведених підстав вважає, що її вимоги мають бути задоволені у повному обсязі, а не частково.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 свій відзив подав ОСОБА_2 , в якому, спростовуючи доводи апелянта, вказував, що рішення судом першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з урахуванням усіх обставин по справі, тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення районного суду - без змін.

Вважає безпідставним посилання апелянта на фотокартки, як на доказ їх спільного проживання з 2004 року, оскільки дані фотознімки підтверджують лише те, що вони разом проводили вільний час, разом їздили відпочивати на море, але ніяким чином не підтверджують факту їх спільного проживання однією сім`єю з 2004 року. При цьому вказував, що він почав проживати однією сім`єю з ОСОБА_1 саме з 01 вересня 2006 року - з дати його переїзду на постійне проживання до м. Полтави.

Твердження апелянта щодо зміни судом першої інстанції дати початку їх спільного проживання безпідставними. Вважає, що заявник намагається завести суд в оману, оскільки ОСОБА_1 була присутня в судовому засіданні при уточненні позовних вимог як і її представник.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що з 01 вересня 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, як жінка та чоловік, без реєстрації шлюбу, в належній заявнику, на праві приватної власності відповідно до договору міни від 6 грудня 1997 року, квартирі АДРЕСА_1 , вели спільний побут та спільне господарство.

Також встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 13 липня 2010 року, актовий запис №708.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд керувався нормами ст. 256 ЦПК України, в редакції, чинній на час вирішення справи, а також взяв до уваги, що факт проживання у фактичних сімейно-шлюбних стосунках заявника із заінтересованою особою з вересня 2006 року підтвердили допитані в судовому засіданні свідки, окрім того, ОСОБА_2 не заперечував факту спільного проживання із заявником з 01 вересня 2006 року.

Виходячи зі встановлених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви та встановлення факту, що має юридичне значення, а саме - проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як жінки та чоловіка, без реєстрації шлюбу з 01 вересня 2006 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За нормами ч. 1 ст. 21 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстро-ваний у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення, та нормами п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в редакції, чинній на час перегляду даної справи в апеляційному порядку, - суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року за № 5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах та утримання житла його ремонт, тощо.

За змістом ст. 179 ЦПК України, чинній на час розгляду даної справи, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ОСОБА_1 , на обґрунтування заявлених вимог, вказувала, що у травні 2004 року вона познайомилась з ОСОБА_2 , після цього вони стали підтримувати дружні стосунки, а з 01 вересня 2004 року - стали проживати однією сім'єю, як жінка та чоловік, але без реєстрації шлюбу, в належній їй на праві приватної власності відповідно до договору міни від 6 грудня 1997 року, квартирі АДРЕСА_1 , вели спільний побут, домашнє господарство, спільний бюджет.

Під час їх перебування у фактичних шлюбних стосунках у них - ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася донька - ОСОБА_3 .

При цьому зазначала, що її спільне проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , як жінки та чоловіка, в період з вересня 2004 року по травень 2017 року, можуть підтвердити свідки, крім того, в підтвердження їх спільного проживання надала фото-таблиці з фотографіями які виконані в різні періоди їх спільного проживання , як жінки та чоловіка.

В той же час, зі змісту поданої ОСОБА_1 заяви слідує, що приєднані останньою до заяви світлини стосуються періоду 2008-2013 років, а отже не є належними доказами фактів, які обґрунтовують заявлені вимоги.

Приєднані до апеляційної скарги заявником копії фотознімків за період 2004-2005 років підтверджують, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом проводили вільний час, проте не є належним доказом факту їх спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з вересня 2004 року.

Безпідставним також є твердження апелянта, що районним судом не було враховано, що допитані в судовому засіданні всі без виключення свідки вказали на те, що вона з ОСОБА_2 проживала з 2004 року.

Так з приєднаного до справи диску звукозапису судових засідань суду першої інстан-ції від 02 та 21 червня 2017 року слідує, що за свідченнями свідка ОСОБА_4 , - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають разом більше 10 років, проте час з якого останні стали проживати разом, остання не вказувала. Свідок ОСОБА_5 , яка проживає з ОСОБА_1 в одному будинку, підтвердила факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2004 року, при цьому остання не могла згадати з якого часу в даному будинку стала проживати сама ОСОБА_1 , що ставить під сумнів достовірність її свідчень.

В свою чергу, свідок ОСОБА_6 , яка є кумою заявника, та свідок ОСОБА_7 - мати ОСОБА_1 , в судовому засіданні засвідчили лише факт знайомства ОСОБА_1 та ОСОБА_8 в 2004 році, при цьому жодної інформації щодо часу, з якого останні почали проживати однією сім`єю, зазначені свідки суду не повідомляли.

Натомість в своїх поясненнях у судовому засіданні заінтересована особа - ОСОБА_9 , не заперечуючи в цілому проти задоволення заяви ОСОБА_1 , стверджував, що він почав проживати спільно з ОСОБА_1 однією сім`єю, без реєстрації шлюбу - з вересня 2006 року, з часу його переїзду на постійне проживання до м. Полтави.

В судовому засіданні 21 червня 2017 року, ОСОБА_1 , на запитання суду першої інстанції, погодилась з зазначеним ОСОБА_2 початком періоду їх спільного проживання, а її представник, під звукозапис уточнив вимоги поданої ОСОБА_1 заяви про встановлення факту, що має юридичне значення - проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як жінки та чоловіка з 01 вересня 2006 року без реєстрації шлюбу. При цьому, як заявник, так і заінтересована особа, вказали на відсутність між ними спору про право.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу саме з 01 вересня 2006 року.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 червня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Бондаревська С.М.

Судді: Кривчун Т.О.

Кузнєцова О.Ю.