Справа № 288/1139/19
Провадження № 2/288/477/19
17 грудня 2019 року смт. Попільня
Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді - Рудник М. І.,
за участю секретаря судових засідань - Франчук Ю.О.,
позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей,
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей, в якому вказує, що рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 07 серпня 2017 року було розірвано шлюб між ними.
Від даного шлюбу мають чотирьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з позивачем. Відповідач зовсім не цікавиться життям дітей, не приїжджає до них та не телефонує.
На підставі судового наказу від 13 грудня 2017 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дітей у розмірі половини (доходів) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 02.10.2017 року.
Однак відповідач не виконує рішення суду щодо сплати аліментів на своїх дітей.
Заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 01 травня 2019 року складає 80 353 гривні 50 копійок.
Розмір заборгованості за аліментами, визначений державним виконавцем, відповідачем в судовому порядку не оскаржено.
Виконавчою службою вжитті всі заходи щодо спонукання відповідача до сплати заборгованості по аліментах, а саме: накладений арешт на рухоме та нерухоме майно, обмежений у праві виїзду за кордон, у праві керування транспортними засобами та у праві користування вогнепальною мисливською зброєю. Однак вжитті заходи не дали жодного результату. Відповідач аліменти не сплатив.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватись на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилось стягнення.
Розрахунок розміру пені станом на 31 травня 2019 року за період з 01 листопада 2017 року по 31 травня 2019 року становить 216 447 гривень 98 копійок.
Однак, враховуючи вимогу ч. 1 ст. 196 СК України, щодо обмеження максимального розміру пені 100 відсотків суми заборгованості, розмір пені, яка підлягає стягненню дорівнює 80 353 гривні 50 копійок.
Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період з 01 листопада 2017 року по 31 травня 2019 року у розмірі 80 353 гривні 50 копійок.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі.
Відповідач в судові засідання 29 листопада 2019 року та 17 грудня 2019 року не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, відповідно до пункту 2 частини 7, частини 11 статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів.
Згідно пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до Судових викликів № 288/1139/19/9256/19 від 11 листопада 2019 року та № 288/1139/19/9907/19 від 29 листопада 2019 року, розміщених на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет, відповідач ОСОБА_2 був повідомлений про судові засідання, які відбудуться 29 листопада 2019 року о 14.00 годині та 17 грудня 2019 року о 09.00 годині.
Частиною 11 статті 128 ЦПК України визначено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Згідно частини 4 статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Як вбачається з свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 27 січня 2007 року, актовий запис за № 6, серії НОМЕР_2 від 15 липня 2009 року, актовий запис за № 44, серії НОМЕР_3 від 13 серпня 2010 року, актовий запис за № 58 та серії НОМЕР_4 від 18 листопада 2011 року, актовий запис за № 90, виданих Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Відповідно до Інформації про виконавче провадження виданої 29 березня 2019 року, в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень знайдено інформацію про примусове виконання судового наказу № 288/1155/17 від 13 грудня 2017 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , а саме: 07 березня 2018 року винесено постанову про арешт майна боржника, тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолодженою зброєю, обмежено у праві полювання, у праві виїзду за межі України. 05 березня 2019 року накладено штраф на боржника в сумі 36 122 гривні 75 копійок.
Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 06 березня 2018 року виданий Попільнянським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області визначає, що ОСОБА_2 станом на 01 лютого 2018 року має заборгованість по аліментах в сумі 18 268 гривень 00 копійок.
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 1213 від 07 травня 2019 року виданого Попільнянським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, загальна сума заборгованості по аліментах у ОСОБА_2 станом на 01 травня 2019 року становить 80 353 гривні 50 копійок.
Частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.
Відповідно до статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Стаття 7 Сімейного Кодексу України визначає, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя.
Згідно зі статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного Кодексу України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Статтею 196 Сімейного Кодексу України передбачена, зокрема, відповідальність за прострочення сплати аліментів.
Розмір та вид відповідальності за прострочення сплати аліментів встановлено частиною 1 статті 196 Сімейного Кодексу України зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, які набрали чинності 08 липня 2017 року. Так, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Відповідно до частини 3 статті 195 Сімейного Кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом.
При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене статею 196 Сімейного Кодексу України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили, при наявності вини платника аліментів за прострочення у їх сплаті.
У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Таким чином, виходячи зі змісту статті 196 СК України, суд відповідно до вимог статті 264 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p = (A1 х 1 % х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.
Вказаний висновок, який викладений у постанові Верховного Суду України від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), враховується судом в порядку ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Верховний суд України у своїй постанові від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 роз`яснив наступне: «Згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення, на підставі частини першої статті 196 СК України, пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму, виходячи з наступного розрахунку:
12.3888,00 грн. - заборгованість за вересень 2018 р. х 1% х 243 к.д. = 9447,84 грн.;
13.3888,00 грн. - заборгованість за жовтень 2018 р. х 1% х 212 к.д. = 8241,56 грн.;
14.3888,00 грн. - заборгованість за листопад 2018 р. х 1% х 182 к.д. = 7076,16 грн.;
15.4054,00 грн. - заборгованість за грудень 2018 р. х 1% х 151 к.д. = 6121,54 грн.;
16.4054,00 грн. - заборгованість за січень 2019 р. х 1% х 120 к.д. = 4864,80 грн.;
17.4054,00 грн. - заборгованість за лютий 2019 р. х 1% х 92 к.д. = 3729,68 грн.;
18.4054,00 грн. - заборгованість за березень 2019 р. х 1% х 61 к.д. = 2472,94 грн.;
4054,00 грн. - заборгованість за квітень 2019 р. х 1% х 31 к.д. = 1256,74 грн.;
Всього розрахований розмір пені за період з 01.11.2017 року по 31.05.2019 року склав 216 447,98 гривень.
Проте згідно вимог частини 1 статті 196 Сімейного Кодексу України розмір пені, яка підлягає стягненню становить - 80 353 гривні 50 копійок.
За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).
За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.
У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
У відповідності до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Тобто, доказами можуть бути будь-які дані, на підставі яких суд повинен встановити наявність обставин, що обґрунтовують вимоги позивача щодо наявності у відповідача заборгованості по сплаті аліментів саме з його вини.
Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Стаття 78 ЦПК України, яка регулює питання допустимості доказів, передбачає, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Факт наявності у відповідача заборгованості за аліментами та її розмір сторонами не оспорений. Позивачем розраховано неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів, даний розрахунок наведений позивачем не спростований відповідачем.
Судом встановлено, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дітей, з його вини виникла заборгованість зі сплати аліментів, оскільки доказів що несплата аліментів була зумовлена незалежною від нього обставиною суду подано не було, тому позов підлягає задоволенню.
Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 35 Постанови Пленуму від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Керуючись статтями 195 - 196 Сімейного Кодексу України; статтями 49, 549 ЦК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76 - 78, 81, 128, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_6 , жительки АДРЕСА_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей у розмірі 80 353 гривні 50 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 803 гривні 50 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник