БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 356/83/19
№ провадження 2-о/356/13/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2019 року Березанський міський суд Київської області

в складі:

головуючого судді Голік Г.К.

з участю секретаря Бейгул Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березань заяву ОСОБА_1. зацікавлена особа:Березанський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, мотивуючи тим, що 18 січня 2019 року на тимчасово окупованій території України, в м.Донецьк, померла її рідна сестра ОСОБА_2.

Проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_2 неможливе в органах ДРАЦС на території, підконтрольній українській владі, оскільки відсутній документ, який відповідно до законодавства підтверджує факт смерті її сестри, тому вона змушена звернутись до суду.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 31.01.2019, відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 05.02.2019р.

Позивач до зали судового засідання не з»явилася, направивши до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Березанський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області - в судове засідання не з'явився, просили розглянути справу у відсутність їхнього представника, про що надіслали відповідний лист.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання здійснюється судом, за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно з ч. 2 ст. 315 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п.1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно наданого заявником свідоцтва про смерть від 22 січня 2019 року, виданого Кіровським відділом запису актів цивільного стану м.Донецька Державної ОСОБА_3 Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, ОСОБА_2 померла 18 січня 2019 року в м.Донецьк.

ОСОБА_2 проживала за адресою:ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відповідності до пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», розпорядженням №1275-р від 2 грудня 2015 року Кабінет Міністрів України затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, в додатку 1 до якого передбачені населені пункти Донецької області, зокрема м.Донецьк.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою.

За приписами п.5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Мінюста від 18.10.2000 р. №52/5, підставою для державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024.

Відповідно лікарського свідоцтва про смерть №8 ,виданого Комунальним підприємством центр первинної медико-санітарної допомоги м.Донецьк, ОСОБА_2 померла 18 січня 2019 року в м.Донецьк (а.с.11).

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»визначено: «1. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 2. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. 3. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків».

Пунктом 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Мінюста від 18.10.2000 р. №52/5передбачено: «У зв'язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території».

Проведення державної реєстрації смерті сестри заявника не видається за можливе навіть в будь-якому органі РАЦС на території, підконтрольній українській владі, оскільки відсутній документ, який, відповідно до законодавства, підтверджує факт смерті ОСОБА_2

Пунктом 2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті фізичної особи проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до ст.317 ЦПК України про особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України зазначено :

1. Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

2. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

3. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

4. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

5. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи».

Судом встановлено, що заявник є рідною сестрою ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 та заявника ОСОБА_1, паспорта заявника, довідки про взяття на облік внутрішнього переміщення особи, проведення антитерористичної операції (а.с.6,9).

Оскільки заявник ОСОБА_1 є громадянкою України та рідною сестрою померлої ОСОБА_2І, що підтверджується вище вказаними документами, а її сестра ОСОБА_2 18 січня 2019 року померла на території, яка є тимчасово окупованою, отримане заявником свідоцтво про смерть не може бути використане заявником для реєстрації смерті на території України та не визнається державними органами України, з метою захисту її законних прав та інтересів, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_2 ,яка померла 18 січня 2019, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Щодо посилання суду на документи видані на тимчасово окупованій території, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст.3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду протии Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. The Republicof Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 206, 247, 258, 259, 264, 265, 315,317 ЦПК України суд,-

ухвалив :

Заяву ОСОБА_1 ,заінтересована особа: Березанський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, місце сметрі м.Донецьк, дата смерті 18 січня 2019року, на тимчасово окупованій території.

Рішення підлягає до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області.

Суддя Г. К. Голік