ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 658/2907/18-ц Головуючий в І інстанції Под'ячева І.Д.
Номер провадження 22ц - 819/122/2019 Доповідач Бугрик В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Бугрика В.В.

Суддів: Базіль Л.В.,

Склярської І.В.,

Секретаря Давиденко І. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області за участі судді Под'ячевої І.Д. від 15 листопада 2018 року за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Каховської міської ради про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Каховської міської ради про: визнання незаконним звільнення з посади його як начальника Комунального виробничого управління «Каховський водоканал» на підставі розпорядження міського голови № 171-к від 10 травня 2018 року Каховської міської ради; поновлення позивача на посаді начальника КВУ «Каховський водоканал»; стягнення з виконкому Каховської міської ради, на який покладено функції з управління майном, що перебуває у комунальній власності м. Каховки середню заробітну плату за весь час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову вказує, що він з 2016 року займав посаду начальника комунального виробничого управління «Каховський водоканал» на підставі розпорядження Каховського міського голови від 12 травня 2016 року № 111-к, виданого відповідно до контракту укладеного між позивачем та міським головою 12 травня 2016 року. Строк дії контракту було встановлено до 12 травня 2017 року. Однак, як зазначає позивача, 12 травня 2017 року строк дії контракту не продовжувався, він продовжував працювати, а тому контракт з травня 2017 року є безстроковим. Попередження про закінчення дії контракту 12 травня 2018 року позивачу вручено не було, розпорядження міського голови від 10 травня 2018 року винесено за два дні до закінчення його строку, а тому, на думку позивача, таке рішення міського голови свідчить про дострокове розірвання договору без обґрунтування підстав.

Позивач вважає, що його звільнено із порушенням вимог Кодексу законів про працю, а саме за п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП, оскільки на підставі зазначено пункту може бути звільнено лише у разі закінчення строку договору (контракту), тоді як контракт, який діяв між позивачем та виконкомом Каховської міської ради з травня 2017 року є безстроковим.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області у позовних вимогах ОСОБА_2 відмовлено.

Заперечуючи, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове по суті задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального законодавства. Зазначає, що судом не доведено факту того, що йому було відомо про розпорядження в звільненні.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 2016 року займав посаду начальника комунального виробничого управління «Каховський водоканал» на підставі розпорядження Каховського міського голови від 12 травня 2016 року № 111-к.

Розпорядження про призначення позивача на посаду начальника КВУ «Каховський водоканал» міським головою було видано на підставі укладеного між виконавчим комітетом Каховської міської ради в особі голови Дяченка А.А. та ОСОБА_2 контракту № 2 від 12 травня 2016 року. Строк дії контракту відповідно до розділу 6, пункту 1 був визначений до 12 травня 2017 року.

11 травня 2017 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 04, згідно якої внесені зміни до контракту в частині його дії, а саме в розділі 6, пункт 1 викладений наступним чином, термін дії контракту № 02 від 12 травня 2016 року продовжується до 12 травня 2018 року. Додаткова угода підписана міським головою та ОСОБА_2

07 березня 2018 року виконкомом Каховської міської ради було направлено лист на ім'я директора ОСОБА_2, на адресу підприємства, в якому містилась наступна інформація «Доводимо до Вашого відома, що дія контракту № 02 з керівником підприємства, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Каховка від 12 травня 2016 року закінчується 12 травня 2018 року. Повідомляємо Вам, що продовження дії контракту на новий термін не буде». (а.с.13)

10 травня 2018 року виконкомом Каховської міської ради було повідомлено бухгалтерію підприємства про необхідність проведення повного розрахунку із ОСОБА_2 у зв'язку із його звільненням з 12 травня 2018 року. (а.с.34)

11 травня 2018 року на ім'я начальника КВУ «Каховський водоканал», тобто на ім'я ОСОБА_2 було направлено лист, в якому його повідомлено про звільнення 12 травня 2018 року та запропоновано з'явитись 11 травня 2018 року до виконкому Каховської міської ради для отримання трудової книжки. 11 травня 2018 року в кабінеті начальника КВУ «Каховський водоканал» було складено акт трьома посадовими особами виконкому Каховської міської ради про відмову ОСОБА_2 в отриманні розпорядження про звільнення та трудової книжки.

Розпорядженням міського голови № 171-к від 10 травня 2018 року звільнено ОСОБА_2, начальника КВУ «Каховський водоканал» із займаної посади 12 травня 2018 року у зв'язку із закінченням строку дії контракту № 02 від 12 травня 2016 року, тобто на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Спірні правовідносини безпосередньо регулюються Кодексом законів про працю України.

Відповідно до частини першої стаття 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

У частині третій наведеної статті зазначено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Пунктом 2 частини першої, частиною другою статті 23 КЗпП України визначено, що трудовий договір може укладатись на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

На контрактну форму трудового договору не поширюється положення статті 9 КЗпП України про те, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними.

Таким чином, виходячи з особливостей зазначеної форми договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, при укладенні контракту закон надав право сторонам встановлювати їхні права, обов'язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами Кодексу законів про працю України, так і підвищену відповідальність керівника, та додаткові підстави розірвання договору. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

На цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений як строковий відповідно до закону. Припинення трудового договору через закінчення строку не потребує заяви чи якогось волевиявлення працівника, оскільки свою волю на укладення строкового трудового договору він виявив під час його укладення, а тому погодився на припинення такого договору в разі закінчення строку, на який його було укладено, така позиція узгоджується із практикою Верховного суду щодо вирішення трудових спорів.

Відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільський, селищний, міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів.

Як уже зазначалося укладеним між сторонами справи контрактом передбачено, що він припиняється після закінчення терміну дії контракту та за місяць до закінчення строку дії контракту він може бути за угодою сторін продовжений або укладений на новий термін. У зазначеному контракті визначено строк його дії з 12 травня 2016 року до 12 травня 2017, який за угодою сторін 11 травня 2017 року продовжено до 12 травня 2018 року.

Обґрунтовуючи наявність підстав для визнання звільнення незаконним представник позивача посилався на необхідність обов'язкового попередження працівника за два місяця до звільнення, по таке звільнення, однак оскільки відповідач не попередив позивача про його майбутнє звільнення, таке звільнення є незаконним.

Однак, зазначене не є підставою для визнання такого звільнення незаконним у зв'язку з тим, що укладений між сторонами трудовий договір є строковим, дата закінчення строку цього договору узгоджена сторонами при його підписанні, так як і узгоджені наслідки закінчення такого строку.

Чинним трудовим законодавством України не передбачено обов'язку власника повідомляти працівника про закінчення дії строкового трудового контракту. Крім того, позивачу було достеменно відомо про те, що останнім робочим днем згідно з умовами контракту було 12 травня 2018 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції яке є законним і обґрунтованим та зазначає, що посилання позивача на факт дострокового розірвання договору, оскільки розпорядження про звільнення датовано 10 травня 2018 року, не є змістовним, оскільки в розпорядженні про звільнення зазначено, що особа звільняється саме з 12 травня 2018 року, тобто з дати закінчення дії контракту.

Колегія суддів зазначає, що розглядаючи спір по суті, суд першої інстанції врахував положення норм Кодексу законів про працю України, а також встановлені обставини справи та дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_2 був правомірно звільнений з посади начальника КВУ «Каховський водоканал» відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України у зв'язку із закінченням строку дії контракту та відсутністю доказів продовження строку дії контракту чи укладення його на інший чи новий строк.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції справа вирішена правильно, рішення суду відповідає фактичним обставинам, є обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія не вбачає підстав для скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог банку у повному обсязі.

Докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону і матеріалам справи, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 15 листопада 2018 року по даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий (підпис) В.В. Бугрик

Судді (підпис) Л.В. Базіль

(підпис) І.В. Склярська

З оригіналом згідно:

Копія постанови оформлена 11 лютого 2019 року

Постанова набрала законної сили 07 лютого 2019 року

Суддя В.В. Бугрик

Секретар судового засідання І.О. Давиденко