Справа № 654/849/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Бондарчук Л.А.

секретаря Борикіної Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Сербинівська сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області, про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Сербинівська сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області і просить визнати недійсним заповіт, складений від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , посвідчений 29 травня 2009 року секретарем Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Лавренчук Н.М.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Гола Пристань Херсонської області померла її мати ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/5 частки квартира АДРЕСА_1 . Вказує, що за життя померлій також належав житловий будинок площею 50,4 м. кв. в с. Сербинівка Старокостянтинівського району Хмельницької області, однак зі слів матері вона продала даний будинок в 2009 році місцевим жителям. Наміру заповідати незнайомим особам, які ніколи не піклувались спадкодавцем, не цікавились її здоров`ям та не надавали жодної допомоги, ОСОБА_3 не мала. Обставини укладення договору купівлі - продажу та його зміст позивачці невідомий.

Позивачка у встановленому законом порядку прийняла спадщину, подавши приватному нотаріусу Голопристанського районного нотаріального округу Тарасовій Л.В. відповідну заяву. Тоді ж вона дізналась про наявність заповіту, який склала ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , посвідчений 29 травня 2009 року секретарем Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Лавренчук Н.М. Згідно даного заповіту ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не знаходилось із чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що за законом спадкодавець матиме право і що буде належати йому на момент смерті.

Крім того, позивачка зазначає, що ОСОБА_4 мала все життя певні вади зору, в зв`язку з чим перебувала на обліку у лікаря офтальмолога з діагнозом: афакія обох очей, деструкція скловидного тіла обох очей, а тому без окулярів бачила лише рух руки біля обличчя, з окулярами (сфера + 11) бачила лише 10% від 100 % та читала з труднощами. У травні 2009 року ОСОБА_3 під час посвідчення заповіту без окулярів зовсім не бачила, а в окулярах самостійно читати не могла, а тому це свідчить про те, що вона через вади зору не маючи змоги самостійно ознайомитись зі змістом заповіту, підписала його. Свідки під час посвідчення заповіту не були присутні.

Вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України зазначений заповіт є нікчемним, оскільки при посвідчені зазначеного заповіту 29 травня 2009 року від імені ОСОБА_3 , секретарем Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Лавренчук Н.М., не дотримано зазначених вимог законодавства, а саме заповіт складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

В зв`язку із цим просить визнати зазначений заповіт недійсним.

В судове засідання представник позивачки - адвокат Петренко К.О. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволені.

Відповідач, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, до суду свого представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав.

Представник третьої особи - Сербинівська сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницькій області, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направив, натомість подав письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника та проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 23 вересня 1999 року №332, на праві спільної приватної власності належить 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 . та згідно запису в господарській книзі виконкому Сербинівської сільської ради за №54 житловий будинок, глиняний, покритий шифером, 1956 року забудови, загальною площею 50,4 м. кв. з погребом, що знаходиться в с. Сербинівка Старокостянтинівського району Хмельницької області, розташований на земельній ділянці Сербинівської сільської ради.

29 травня 2009 року ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилось із чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що за законом спадкодавець матиме право і що буде належати йому на момент смерті, заповіла ОСОБА_2 Даний заповіт 29 травня 2009 року посвідчено секретарем Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Лавренчук Н.М., зареєстровано в реєстрі за №27.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

09 серпня 2017 року ОСОБА_1 , яка є дочкою померлої, звернулась до приватного нотаріуса Голопристанського районного нотаріального округу Тарасової Л.В із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , як єдина спадкоємиця за законом.

29 серпня 2017 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернувся і відповідач ОСОБА_2 , як спадкоємець за заповітом.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи №21/2017, яка заведена 09 серпня 2017 року приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Тарасовою Л.В до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 2 ст. 209 ЦК України нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису.

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу (ч. 1, 3 ст. 1247 ЦК України).

Відповідно до ст. 1251 ЦК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Статтею 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено систему місцевого самоврядування, яка включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Як передбачено ч. 1 ст. 11, ч. 1, 3 ст. 12 вищезазначеного Закону, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданні.

У відповідності до п. 5 п. «б» ч. 1 цього ж Закону, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання.

Пунктом 1 частини 2 статті 37 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року №3425-ХІІ, в редакції чинній на час виникнення спірних відносин, визначено, що у населених пунктах, де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад вправі посвідчувати заповіти.

Згідно до п. 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року №22/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 1994 року за № 256/466), яка була чинною на час виникнення спірних відносин, нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних міських Рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної ради народних депутатів покладено вчинення цих дій.

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповіт є одностороннім правочином.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 215 ЦК України нікчемним є правочин недійсність якого встановлена законом. Визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Згідно роз`яснень, даних у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтись окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину бо відмову в цьому.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки позивачка ОСОБА_1 не заявляла вимог про визнання спірного заповіту нікчемним, наполягаючи на визнанні його саме недійсним, тому в межах заявлених позовних вимог, у суду відсутні підстави для визнання заповіту недійсним.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Сербинівська сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області, про визнання заповіту недійсним відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: