Дата документу 30.01.2019 Справа № 310/2185/17
Запорізький апеляційний суд
Є. у. № 310/2185/17 Головуючий у 1 інстанції: Дністрян О.М.
№ провадження Суддя-доповідач: Воробйова І.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі:

головуючого: Воробйової І.А.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

секретар: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 червня 2018 року у складі судді Дністрян О.М. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 березня 2017 року відповідача було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, у зв'язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито.

Ухвалою суду було встановлено, що 23.06.2012р. приблизно о 06.20 год. ОСОБА_5, на невстановленому в ході досудового розслідування автомобілі приїхав до АДРЕСА_1, де діючи умисно, із хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства та проявляючи особливу зухвалість, взяв з землі камінь, який цілеспрямовано кинув через паркан у напрямку вікна будинку НОМЕР_1 та влучив у нього, внаслідок чого скло у вікні розбилося, чим завдав їй майнову шкоду на суму 7816,88 грн., після чого ОСОБА_5 на невстановленому в ході досудового розслідування автомобілі з місця вчинення правопорушення зник.

Продовжуючи свої хуліганські дії, 23.06.2012 р. приблизно о 06.35 год. ОСОБА_5 повернувся на невстановленому в ході досудового розслідування автомобілі до АДРЕСА_1, де діючи умисно із хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, достовірно знаючи про те, що після розбитого ним раніше скла у вікні на території двору жилого будинку вже можуть знаходитись люди, проявляючи особливу зухвалість знову взяв з землі камінь та припускаючи при цьому можливість травмування мешканців вищевказаного будинку, цілеспрямовано кинув цей камінь через паркан в напрямку вікна будинку НОМЕР_1, в результаті чого влучив у стіну будинку, від чого камінь розбився та, падаючи вниз, його уламки влучили у неї, чим спричинив їй згідно висновку експерта від 16.11.2016р. рану у ділянці лівого лобового бугра, по одному синцю у нижній третині лівого бугра, по одному синцю у нижній третині лівого плеча і у ділянці лівого колінного суглобу, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. На лікування нею були витрачені грошові кошти на суму 3897,26 грн., з яких вартість ліків - 3517,26 грн., проведено медичне обстеження - 380,00 грн..

Внаслідок закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5, її цивільний позов, який був поданий в рамках кримінального провадження, залишений без розгляду. Також позивачка зазначила, що з часу скоєння злочину до теперішнього часу минуло п'ять років, але відповідач навіть не намагався компенсувати їй матеріальну шкоду, тому з урахуванням інфляційних витрат, сума матеріальної шкоди складає 24098,22 грн..

Крім того, своїми протиправними діяннями ОСОБА_5 спричинив їй моральну шкоду, яка виразилась у фізичних та моральних стражданнях, переживанні та хвилюванні за здоров'я. На довгий період вона втратила працездатність, хід життя був повністю порушений. Через дії відповідача вона пережила дуже сильний стрес, тривалий час перебувала в депресії, різко погіршився стан її і так слабкого здоров'я, порушився сон. Незважаючи на те, що після подій минуло багато часу вона переносить постійні душевні та фізичні страждання. Розмір моральної шкоди, заподіяній їй відповідачем з урахуванням всіх обставин вона оцінює в розмірі 50000,00 грн. Просила суд стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 24098,22 грн. та моральної шкоди 50000,00 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 червня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди з урахуванням індексів інфляції за період з серпня 2012 року до квітня 2017 року суму у розмірі 17278,72 грн. та на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 5000,00 грн., а всього - 22 278 грн. 72 коп..

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 у особі представника ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції в та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач в апеляційній скарзі наголошує на невизнані позовних вимог в частині факту заподіяння моральної шкоди та її компенсації.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не доведено належним чином факт завдання матеріальної шкоди саме позивачу, оскільки ОСОБА_4 не було надано доказів на підтвердження права власності на майно (житлового будинку).

Крім того вказував, що судом першої інстанції в повній мірі не було досліджено докази та обставини, які підтверджують відсутність заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4, що в свою чергу виключає необхідність відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_4 скористалась своїм правом на відзив, в якому проситьсуд врахувати, що внаслідок умисних дій Відповідача, ОСОБА_4 спричинена моральна шкода через завдані тілесні ушкодження, оскільки вона відчувала фізичний біль, перенесла стрес, хвилювання за здоров'я, тобто було порушено звичний для неї спосіб життя, що вимагало від неї додаткових зусиль для його відновлення, та враховуючи тривалість розслідування та розгляду справи (з 2012 року) Позивачка й надалі продовжує перебувати в стані стресу, має розлади сну, погані сновидіння та відчуття неспокою.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення або зміни рішенняє неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Встановлено, що 23.06.2012р. приблизно о 06 годині 20 хвилин ОСОБА_5, на невстановленому в ході досудового розслідування автомобілі приїхав до буд. АДРЕСА_1, де діючи умисно, із хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства та проявляючи особливу зухвалість, взяв з землі камінь, який цілеспрямовано кинув через паркан у напрямку вікна будинку № НОМЕР_1 та влучив у нього, внаслідок чого скло у вікні розбилося, чим завдав потерпілій ОСОБА_4 майнову шкоду на суму 7816 грн. 88 копійок, після чого ОСОБА_5 на невстановленому в ході досудового розслідування на автомобілі з місця вчинення правопорушення зник. Продовжуючи свої хуліганські дії, 23.06.2012 приблизно о 06 годині 35 хвилин ОСОБА_5 повернувся на невстановленому в ході досудового розслідування автомобілі до буд. АДРЕСА_1, де, діючи умисно із хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, достовірно знаючи про те, що після розбитого ним раніше скла у вікні на території двору житлового будинку вже можуть знаходитись люди, проявляючи особливу зухвалість знову взяв з землі камінь та припускаючи при цьому можливість травмування мешканців вищевказаного будинку, цілеспрямовано кинув цей камінь через паркан в напрямку вікна будинку № НОМЕР_1, в результаті чого влучив у стіну будинку, від чого камінь розбився та, падаючи вниз, його уламки влучили у ОСОБА_4, яка в цей час знаходилась у дворі вказаного будинку, чим спричинив їй згідно висновку експерта №272-КЕ/2016/пп від 16.11.2016 рану у ділянці лівого лобового бугра, по одному синцю у нижній третині лівого плеча і у ділянці лівого колінного суглобу, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Майнова шкода завдана позивачу за розбиті вікна становить 7816,88 грн. та витрати на проведення комп'ютерної томографії головного мозку у розмірі 380 грн. , а всього 8196,88 грн.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_5 своїми діями спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження та матеріальні збитки на суму 8196,88 грн.

Проте судом першої інстанції невірно застосовано Закон України «Про індексацію грошових доходів населення».

Так суд першої інстанції вважав, що на користь позивача на відшкодування майнової шкоди підлягає стягненню сума у розмірі 8196,88 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 2012 року до квітня 2017 року у розмірі 17278,72 грн.

Проте зі справи вбачається, що позивач просила стягнути вартість майна з урахуванням індексу інфляції, проте індексації підлягають грошові доходи громадян, що одержуються ними в гривнях і не мають разового характеру, а виплата позивачу грошових сум має разовий характер, а тому у відповідності до ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та п. 3 Постанови и Кабінету Міністрів України «Про проведення індексації грошових доходів громадян» від 07.05.1998 року №633 дана сума виплат індексації не підлягає.

З урахуванням наведеного рішення суду слід змінити, зменшити сум що підлягає стягнення на визначену судом суму інфляції - 9081,84 грн.,стягнувши з відповідача на користь позивача в рахунок матеріальної шкоди - 8196,88 грн.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вирішуючи питання щодо заявлених позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції відповідно до ст.ст.23,1167 ЦК України дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстави для її стягнення, оскільки через завдані тілесні ушкодження, позивач відчувала фізичний біль, перенесла стрес, хвилювання за здоров'я, тобто було порушено звичний для неї спосіб життя, що вимагало від неї додаткових зусиль для його відновлення.

Враховуючи ступень вини відповідача, обсяг і тривалість моральних страждань позивачки суд з урахуванням принципів розумності і зваженості дійшов правильного висновку, що розмір морального відшкодування має становити 5 000 грн.

Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 червня 2018 року у цій справі змінити в частині визначення розміру коштів на відшкодування матеріальної шкоди з 17278,72 грн. на 8196,88 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 8196,88 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: