Справа № 545/804/19
Провадження № 2/545/577/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2019 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шелудякова Л.В.,

при секретарі Нагорній І.Ю.,

за участю: представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 , відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Мегабанк» про визнання пункту кредитного договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ :

Представник Акціонерного товариства «Мегабанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 28 листопада 2017 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Мегабанк», правонаступником якого з 31 жовтня 2018 року є АТ «Мегабанк» укладено кредитний договір №113-207-850-2-17-Г (з ануїтетними платежами). Згідно з п. 1.1., 1.2. Кредитного договору позивач надав відповідачу грошові кошти шляхом видачі з каси банку готівкою в розмірі 22421 грн. 52 коп. на строк з 28 листопада 2017 року до 27 листопада 2010 року зі сплатою 15,00% річних, а відповідач зобов`язався на умовах, передбачених Договором, повернути кредит, сплатити проценти, комісійні винагороди та виконати всі інші зобов`язання згідно з Договором. 28 листопада 2017 року грошові кошти в розмірі 22421 грн. 52 коп., передбачені кредитним договором були видані позивачем відповідачу. Починаючи з 01 травня 2018 року ОСОБА_2 порушує строки сплати ануїтетних платежів за кредитом. З 30 серпня 2019 року. відповідачу була встановлена процентна ставка в розмірі 0,1 % річних. Станом на 07 березня 2019 року загальна заборгованість за кредитом складає 19851 грн. 71 коп. В порушення п.п.1.1., 4.1., 4.2. Кредитного договору відповідачем не сплачені в повному обсязі проценти за користування кредитом за період з 01 травня 2018 року по 28 лютого 2019 року в розмірі 508 грн. 37 коп. Також в порушення п.п.1.1., 2.8., 3.2.3. Договору відповідачем не сплачена комісійна винагорода за період з травня 2018 року по серпень 2018 року в розмірі 1846 грн. 95 коп. Сума штрафу у розмірі 45% від суми кредиту, відповідно до п.6.3. розділу 6 Кредитного договору становить 10089 грн. 68 коп. Таким чином загальна сума вимог позивача за Кредитним договором станом на 07 березня 2019 року становить 32294 грн. 71 коп. та складається з: суми залишку заборгованості за кредитом в розмірі 19851 грн. 71 коп.; суми залишку нарахованих та несплачених відсотків за період з 01 травня 2018 року 28 лютого 2019 року в розмірі 506 грн. 37 коп.; суми залишку нарахованої та несплаченої комісійної винагороди за період з травня 2018 року по серпень 2018 року в розмірі 1846 грн. 95 коп.; суми штрафу, нарахованого відповідно до розділу 6 Кредитного договору - 10089 грн. 68 коп. У зв`язку з порушенням відповідачем умов Договору банк звертався до відповідача з вимогою щодо погашення заборгованості за кредитним договором, однак відповідач до цього часу заборгованість за Договором не сплатив, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом.

Враховуючи вказане, просив стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за Кредитним договором №113-207-850-2-17-Г (з ануїтетними платежами) від 28 листопада 2017 року в розмірі 32294 грн. 71 коп. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 1921 грн.

Ухвалою суду від 09 квітня 2019 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач ОСОБА_2 , в просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, що стосуються стягнення з неї на користь позивача комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,5% від суми боргу щомісячно за період з травня 2018 року по серпень 2018 року в розмірі 1846 грн. 95 коп., зменшити суму залишку нарахованих та несплачених відсотків за період з 01 травня 2018 року по 28 лютого 2019 року з 506 грн. 37 коп. до 268 грн. 09 коп. та зарахувати 3363 грн. 24 коп., сплачені у відповідності до п.2.8. Договору в період з листопада 2017 року по квітень 2018 року включно в рахунок погашення боргу

Також відповідачем пред`явлено зустрічний позов до АТ «Мегабанк» про визнання пункту кредитного договору недійсним, в якому просила визнати недійсним п.2.8. Кредитного договору №113-207-850-2-17-Г від 28 листопада 2017 року щодо обов`язку сплати позичальником на користь АТ «Мегабанк» комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в % від суми кредиту, що сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця в розмірі 2,5% (згідно Додатку №1 до кредитного договору в розмірі 560 грн. 54 коп. щомісячно) з дати підписання договору 28 листопада 2017 року. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що банк порушив її права, включаючи до умов договору п.2.8. щодо визначення розміру комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в процентах від суми кредиту, що сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця в розмірі 2,5 відсотків, порушив норми ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у розумінні цього Закону. Зазначила, що фактично вона була змушена щомісячно сплачувати комісійну винагороду за користування кредитної заборгованості в розмірі 2,5% від суми кредиту за послуги, що супроводжували кредит, а така умова не відповідає вимогам справедливості.

Вказана зустрічна позовна заява ухвалою суду від 07 червня 2019 року прийнята до спільного розгляду з первісним позовом АТ «Мегабанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У відзиві на зустрічну позовну заяву представник АТ «Мегабанк» зазначила, що Кредитний договір №113-207-850-2-17-Г від 28 листопада 2017 року був укладений у відповідності до вимог Закону України «Про споживче кредитування», і норми вказаного Закону не містять жодних заборон щодо встановлення кредитодавцем комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця, а лише зобов`язує їх надавати всю інформацію щодо загальних витрат споживача за споживчим кредитом.

Ухвалою суду від 06 серпня 2019 року підготовче засідання у даній справи закрито і справу призначеного до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на підстави, вказані в позові та відповіді на відзив. В задоволенні зустрічного позову просила відмовити з наведених у відзиві підстав.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом у судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту, залишку нарахованих і не сплачених відсотків, суми штрафу та суми судового збору визнала, проти стягнення нарахованої і не сплаченої комісійної винагороди заперечувала. Зустрічний позов підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у вказаному позові.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено та сторонами не заперечується факт, що 28 листопада 2017 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Мегабанк» було укладено кредитний договір №113-207-850-2-17-Г (з ануїтетними платежами) (а.с.6).

Згідно з п. 1.1., 1.2. та 1.3. Кредитного договору позивач надав відповідачу грошові кошти шляхом видачі з каси банку готівкою в розмірі 22421 грн. 52 коп. на строк з 28 листопада 2017 року до 27 листопада 2010 року зі сплатою 15,00% річних, а відповідач зобов`язався на умовах, передбачених Договором.

Пунктами 2.7., 2.8. Договору передбачено, що розмір комісійної винагороди розрахункове-касове обслуговування, в % від суми кредиту сплачується у день надання кредиту. Розмір комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості, в % від суми кредиту сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця.

Ануїтетними платежами в розумінні цього пункту є рівні щомісячні платежі, що підлягають до сплати відповідачем та направляються на погашення суми кредиту і процентів за користування ним і розраховуються таким чином, що в кінці строку дії цього договору за умови виконання зобов`язання відповідачем заборгованість його повністю погашається.

28 листопада 2017 року грошові кошти в розмірі 22421 грн. 52 коп., передбачені кредитним договором були видані позивачем відповідачу за первісним позовом ОСОБА_2 , що підтверджується заявою про видачу готівки № ТR.1704858.8603.46 28 листопада 2017 року та квитанцією №TR.1704859.8604.46 від 28 листопада 2017 року (а.с.11, 13).

Згідно з п. 3.2.3. Кредитного договору позичальник зобов`язаний своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди) за договором на передбачених договором умовах (а.с.6).

Починаючи з 01 травня 2018 року ОСОБА_2 порушувала строки сплати ануїтетних платежів за кредитом, що нею не заперечено.

У разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів позивач обліковує заборгованість за Кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. З цього моменту позивач припиняє нарахування щомісячної винагороди, процентна ставка за Кредитом встановлюється в розмірі, встановленому п.2.11. цього Договору (0,1% процента річних), а за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати ануїтетних платежів та комісійних винагород відповідач, сплачує штраф у розмірі, передбаченому п. 6.3. цього Договору.

Станом на 07 березня 2019 року загальна заборгованість за кредитом складає 19851 грн. 71 коп.

Також, відповідно до п.4.3. Кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом проводиться з 1-го по останній календарний день звітного місяця, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році та процентної ставки, передбаченої Договором. При цьому день видачі та день повернення Кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів «факт/360»).

Відповідно до п.4.1. Кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтет ними платежами передбаченими Договором.

Пунктом 4.2. Договору встановлено, що платіжний період - календарний місяць. Перший платіжний період - перший місяць користування Кредитом, який починається з дня надання Кредиту та закінчується останнім днем цього календарного місяця. Розмір першого ануїтетного платежу дорівнює розміру нарахованих процентів за користування Кредитом у перший платіжний період. Останній платіжний період - останній місяць користування кредитом, який починається першого дня цього календарного місяця та закінчується в термін, вказаний в п.2.2 Договору (кредит надається на строк: з 28 листопада 2017 року до 27 листопада 2010 року включно).

В порушення п.п.1.1., 4.1., 4.2. Кредитного договору відповідачем не сплачені в повному обсязі проценти за користування кредитом за період з 01 травня 2018 року по 28 лютого 2019 року в розмірі 508 грн. 37 коп. Також в порушення п.п.1.1., 2.8., 3.2.3.Договору відповідачем не сплачена комісійна винагорода за період з травня 2018 року по серпень 2018 року в розмірі 1846 грн. 95 коп. Сума штрафу у розмірі 45% від суми кредиту, відповідно до п.6.3. розділу 6 Кредитного договору становить 10089 грн. 68 коп. Таким чином загальна сума вимог позивача за Кредитним договором станом на 07 березня 2019 року становить 32294 грн. 71 коп. та складається з: суми залишку заборгованості за кредитом в розмірі 19851 грн. 71 коп.; суми залишку нарахованих та несплачених відсотків за період з 01 травня 2018 року 28 лютого 2019 року в розмірі 506 грн. 37 коп.; суми залишку нарахованої та несплаченої комісійної винагороди за період з травня 2018 року по серпень 2018 року в розмірі 1846 грн. 95 коп.; суми штрафу, нарахованого відповідно до розділу 6 Кредитного договору - 10089 грн. 68 коп., що підтверджується випискою з рахунку НОМЕР_1 UAH за період з 28 листопада 2017 року по 07 березня 2019 року, а також розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 07 березня 2019 року (а.с.10, 11).

У зв`язку з порушенням ОСОБА_2 умов Договору, ПАТ «Мегабанк» було направлено вимогу (вих. №19-474 від 12 жовтня 2018 року) щодо погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.25).

Однак, ОСОБА_2 до цього часу заборгованість за Договором не сплатила.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Відповідно до ст.1064 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Пунктом 7.1 Кредитного договору передбачено, що Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 27 листопада 2023 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань за ним.

Закінчення строку договору не звільняє позичальника від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору. Дострокове розірвання договору здійснюється у випадках, передбачених чинним законодавством та цим Договором (п.7.2.).

В ст.599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору, а тому у суду є достатньо правових підстав для задоволення позовних вимог АТ «Мегабанк».

Розмір заборгованості позивачем за первісним позовом здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками.

Тому суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ «Мегабанк» заборгованість за договором в сумі 32294 грн. 71 коп.

Суд не вбачає підстав для задоволення вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 до АТ «Мегабанк», виходячи з наступного.

Кредитний договір №113-207-850-2-17-Г від 28 листопада 2017 року був укладений у відповідності до вимог Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 23016 року, який набрав чинності 10 червня 2017 року.

Згідно ст.1 вказаного Закону встановлено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом; загальний розмір кредиту - сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Таким чином, норми Закону України «Про споживче кредитування» не містять жодних заборон щодо встановлення кредитодавцем комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця, а лише зобов`язують їх надавати всю інформацію щодо загальних витрат споживача за споживчим кредитом.

При укладенні кредитного договору АТ «Мегабанк» в повному обсязі виконані вимоги Закону України «Про споживче кредитування», про що свідчить Додаток №1 до Кредитного договору №113-207-850-2-17-Г (з ануїтетними платежами) від 28 листопада 2017 року, в якому викладено графік платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, у тому числі погашення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості.

При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може пропонувати свої умови договору.

Відповідно до п.5.5. Кредитного договору своїм підписом позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 підтвердила, що з Правилами, які розміщені на офіційному сайті АТ «Мегабанк» та/або у відділенням банку, а також умовам Договору, ознайомлена і згодна. Також позичальник підтвердила, що укладення цього Договору відповідає її інтересам, внутрішній волі та волевиявленню, а також підтвердила відсутність будь-якої умови чи обставин, які позичальник вважала незрозумілими, обтяжливими для нього та такими, що порушують та позбавляють її прав, які вона звичайно мала до укладання цього Договору.

Згідно п.3.2.3. Кредитного договору позивач за зустрічним позовом зобов`язана своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди) за Договором на передбачених договором умовах. Відповідно до ст.4 Закону України «Про споживче кредитування» законодавство про споживче кредитування ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо надання послуг споживачам.

Так, Національний банк України своїми листами (від 16 червня 2007 року №40-117/2093-6134, від 16 липня 2007 року №40-2429-7199) підтвердив правомірність запровадження банками комісії та включення її до переліку супутніх послуг, які можуть бути надані споживачеві при наданні банком споживчого кредиту. Зокрема, зазначено, що до переліку супутніх послуг, які можуть бути надані споживачеві при наданні банком споживчого кредиту, можуть відноситися: відкриття поточого/карткового рахунку, здійснення розрахунково-касового обслуговування, забезпечення обслуговування кредитної заборгованості, що наприклад, пов`язано з бажанням позичальника отримувати виписки за кредито/картковим рахунком, здійснення валютно-обмінних операцій, надання консультаційних, у тому числі юридичних послуг тощо.

Відповідно до п.17 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Таким чином, відповідно до вказаного, до переліку супутніх послуг, які можуть бути надані споживачеві, відносяться, зокрема, забезпечення обслуговування кредитної заборгованості.

Відтак, послуга, якою є комісія за обслуговування кредиту, вчиняється на користь позичальника з метою сприяння останньому у виконанні ним своїх зобов`язань за цим договором, направлена на запобігання виникнення випадків прострочення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, а, отже, не підпадає від визначення послуг, за які позивач не може отримувати винагороду.

До того ж, Кредитний договір №113-207-850-2-17-Г від 28 листопада 2017 року підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідно їхній внутрішній волі. Позичальник на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору, умови кредитного договору містять повну інформацію щодо умов кредитування: періоду надання кредиту, розміру процентної ставки, порядку її нарахування, переліку, розміру розрахунку неустойки.

Враховуючи зміст Кредитного договору, позивач за зустрічним позовом з моменту підписання Договору обізнана щодо оплатності наданого кредиту, свого обов`язку вносити плату за користування кредитом, розміру процентів, комісійної винагороди та порядку їх сплати та відповідальності за прострочення погашення кредиту.

Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Положеннями ч.1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостої ст.203 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реє сальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вимоги, які передбачені ст.203 ЦК України, виконані сторонами при укладенні Договору в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При підписанні кредитного договору ОСОБА_2 погодилась з умовами даного правочину і прийняла на себе зобов`язання щодо його виконання. В день підписання договору нею було отримано передбачену даним договором суму кредиту, а також отримано примірник правочину, що давало їй додаткову можливість детально вивчити його умови та протягом 14 днів з дня отримання кредиту відмовитись від даної послуги, що передбачено у статті 15 Закону України «Про споживче кредитування». Однак ОСОБА_2 цього не зробила та використала кредитні кошти на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_2 при укладенні Кредитного договору була згодна з його умовами, не мала наміру розірвати його, а намір невизнання заборгованості за кредитним договором та подальше подання зустрічної позовної заяви, виникло у неї у зв`язку з ти, що АТ «Мегабанк» подано позовну заяву у зв`язку з неналежним виконанням умов договору.

Позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона після підписання договору оспорювала або намагалась змінити умови договору, розірвати відразу після його укладення. Навпаки ОСОБА_2 сплачувала кошти на умовах договору, що свідчить про прийнятність для неї умов спірних пунктів кредитного договору на момент укладення.

Також позивачем за зустрічним позовом не надано доказів на підтвердження того, що умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві, а тільки посилання на можливе у подальшому завдання їй значних матеріальних збитків не може сприйматись судом як доказ порушення принципу добросовісності.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 на користь позивача АТ «Мегабанк»» необхідно стягнути судові витрати в розмірі 1921 грн.

Керуючись ст.ст. 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов Акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Мегабанк» (61002, м.Харків, вул.Алчевських,30, номер рахунку для зарахування коштів 3739602 у АТ «Мегабанк», МФО 351629, код 09804119) заборгованість за кредитним договором №113-207-850-2-17-Г (з ануїтетними платежами) від 28 листопада 2017 року в сумі 32294 грн. 71 коп. (тридцять дві тисячі двісті дев`яносто чотири гривні 71 копійок), яка складається з: суми залишку заборгованості за кредитом в розмірі 19851 грн. 71 коп.; суми залишку нарахованих та несплачених відсотків за період з 01 травня 2018 року 28 лютого 2019 року в розмірі 506 грн. 37 коп.; суми залишку нарахованої та несплаченої комісійної винагороди за період з травня 2018 року по серпень 2018 року в розмірі 1846 грн. 95 коп.; суми штрафу, нарахованого відповідно до розділу 6 Кредитного договору - 10089 грн. 68 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Мегабанк» (61002, м.Харків, вул.Алчевських,30, номер рахунку для зарахування коштів 3739602 у АТ «Мегабанк», МФО 351629, код 09804119) витрати по оплаті судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 1921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Мегабанк» про визнання пункту кредитного договору недійсним відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Полтавський районний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Шелудяков