Справа №486/1806/19 Головуючий суду першої інстанції - Далматова Г.А.
Провадження №22-ц/812/2019/19 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Цуркан І.І.,

за участі прокурора - Цвікілевич Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 жовтня 2019 року, постановлену за позовом заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області (далі - прокурор) в інтересах держави до Южноукраїнського міської ради Миколаївської області (далі - Южноукраїнська міська рада) та ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування пункту рішення міської ради та повернення безпідставно отриманих коштів,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року прокурор подав до суду позов в інтересах держави до Южноукраїнської міської ради та ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування пункту 25 рішення Южноукраїнської міської ради №885 від 09 листопада 2017 року, яким ОСОБА_1 з фонду міської ради на виконання депутатських повноважень виділено 122 545,82 грн. матеріальної допомоги для проведення хірургічного лікування та зобов`язання ОСОБА_1 повернути територіальній громаді м. Южноукраїнська в особі Южноукраїнської міської ради отримані без належних правових підстав кошти в сумі 122 545,82 грн.

В обґрунтування свого позову прокурор вказував, що постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05 квітня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1 та 2 ст.172-7 КУпАП, які полягали у неповідомленні у встановленому законом порядку про наявність реального конфлікту інтересів та вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів під час голосування за п.25 вищевказаного рішення Южноукраїнської міської ради про надання ОСОБА_1 допомоги для проведення хірургічного лікування.

Отже, вказаний пункт рішення прийнято з порушенням вимог Закону «Про запобігання корупції», а тому він є незаконним та підлягає скасуванню.

За такого є підстави для повернення ОСОБА_1 отриманих коштів на лікування на підставі ст.1212 ЦК України, як отриманих без достатньої правової підстави.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 жовтня 2019 року прокурору відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України.

Судове рішення мотивоване тим, що прокурор у позові не ставив питання про захист порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи інтересу, як це передбачено ст.2 ЦПК України, а заявив вимоги про скасування з підстав незаконності рішення суб`єкту владних повноважень. Похідною від цієї заявленої вимоги, на думку суду, є вимога про відшкодування збитків на підставі ч.5 ст.21 КАС України. Згідно з висновком суду заявлені прокурором вимоги повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати, а справу повернути до суду для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор вказував, що заявлені ним вимоги мають цивільно-правовий характер і повинні бути розглянуті в порядку цивільного судочинства, оскільки стосуються безпідставності набуття коштів ОСОБА_1 та їх повернення на користь територіальної громади міста Южноукраїнська.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.124, 125 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне, між собою.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частинами 5, 6 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Пункт 2 частини першої статті 4 КАС України передбачає, що справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Стосовно терміну «публічно-владні управлінські функції», то у розумінні пункту 2 частини першої статті 4 КАС України термін «публічно-» означає, що такі функції суб`єкта спрямовані на задоволення публічного інтересу; зміст поняття «владні» полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої впливати на розвиток правовідносин. Управлінські функції - це основні напрямки діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта.

З огляду на вказане до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (зазначений висновок сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №914/2006/17).

Громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання; 3) про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України; 4) про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом.

Отже, коло випадків, коли суб`єкт владних повноважень може звернутися до суду з позовом до фізичної особи є обмеженим.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 отримав кошти на лікування у сумі 122 545,82 грн. з фонду Южноукраїнської міської ради на виконання депутатських повноважень депутатів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ., ОСОБА_16 (ініціали не зазначені), ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 (а.с.67).

Вказане було оформлено рішенням міської ради від 09 листопада 2017 року №885 (пункт 25).

Отримавши вказані кошти, ОСОБА_1 набув на них право власності.

Прокурор у позові зазначає, що відповідач ОСОБА_1 отримав кошти без достатньої правової підстави, оскільки зазначене рішення міської ради прийнято з порушенням вимог Закону України «Про запобігання корупції», і вимагає їх повернення територіальній громаді м.Южноукраїнська на підставі Глави 83 ЦК України «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави».

Зазначене свідчить, що спір, який виник між сторонами у цій справі, має приватноправовий, а не публічно-правовий характер, і має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі.

За такого, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.374, 376, 379, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області задовольнити.

Ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 жовтня 2019 року скасувати, а справу направити до цього ж суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 18 грудня 2019 року.