П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Соломахи Л.І.

суддів Азевича В.Б., Жданової В.С.

за участю:

секретаря судового засідання Розпутько Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 цивільну справу № 234/14124/17 за позовом Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" до ОСОБА_2 про відшкодування збитків у порядку регресу з апеляційною скаргою позивача Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 27 вересня 2018 року (суддя першої інстанції Ткачова С.М.), -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року Приватне акціонерне товариство "Європейський страховий альянс" (далі ПрАТ "Європейський страховий альянс") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків у порядку регресу.

Зазначало, що 08 квітня 2013 року між ПрАТ "Європейський страховий альянс" та представництвом ВАТ "Нижегородський хіміко-фармацевтичний завод" укладено договір страхування автотранспортних засобів № 1038194, відповідно до якого ПрАТ "Європейський страховий альянс" зобов'язується відшкодувати збитки, що можуть настати у зв'язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля, в тому числі Кia Rio, номерний знак НОМЕР_1 (далі застрахований автомобіль).

14 червня 2016 року за участю застрахованого автомобіля та автомобіля Skoda номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода. Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 16 серпня 2016 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На виконання договору страхування Страховик на підставі повідомлення Страхувальника про подію з застрахованим автомобілем, заяви про виплату страхового відшкодування, сформованого страхового акту виплатив Страхувальнику страхове відшкодування у зв'язку із пошкодженням застрахованого автомобіля у сумі 26 700 грн.

Посилаючись на те, що відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" до Страховика, який виплатив страхове відшкодування в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток, що відповідач в добровільному порядку завдану внаслідок пошкодження автомобіля шкоду не відшкодувала, просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ПрАТ "Європейський страховий альянс" матеріальне відшкодування у сумі 26 700 грн. (а.с. 2 т. 1)

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 27 вересня 2018 року у задоволенні позовних вимог ПрАТ "Європейський страховий альянс" відмовлено (а.с. 144 - 145 т.1).

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач в апеляційній скарзі посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 27 вересня 2018 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд не врахував, що розмір завданої Cтрахувальнику шкоди Cтраховиком було визначено не на підставі звіту автотоварознавчого дослідження, який суд не прийняв як належний доказ, а відповідно до ст. 990 ЦК, ст. 25 Закону України "Про страхування" на підставі рахунку СТО № 73 від 15 червня 2016 року, що відповідає умовам договору, зокрема, п. 8.3 договору страхування, згідно якого страхове відшкодування сплачується безпосередньо на р/р СТО на підставі наданого Cтрахувальником та погодженого Cтраховиком рахунку - фактури або попередньої калькуляції СТО.

В заяві на виплату страхового відшкодування від 16 червня 2016 року представник Cтрахувальника зазначив, що "належні мені суму страхового відшкодування у разі визнання випадку страховим прошу виплатити на СТО за реквізитами СТО".

Підтвердженням факту оплати є платіжне доручення № 31 від 05.09.2016 року, а підтвердженням факту проведення ремонтних робіт на СТО є акт виконаних робіт № 93 від 19 вересня 2016 року.

Саме ці докази підтверджують виникнення у позивача права звернення до відповідача з вимогою відповідно до частини 1 ст. 1191 ЦК про відшкодування збитків в порядку регресу та розміру таких збитків. Крім того, розмір заявлених позовних вимог є значно меншим в порівнянні з розміром матеріальної шкоди, визначеної звітом автотоварознавчого дослідження (30 612,75 грн.).

В порушення п. 2 частини 4 ст. 265 ЦПК України суд взагалі не зазначив у судовому рішенні чому він не врахував рахунок СТО та акт виконаних робіт, як докази завданих збитків. При цьому ні відповідачем, ні судом не було встановлено їх недостовірність.

Відсутність у звіті автотоварознавчого дослідження № 16 - 256 від 26.08.2016 року інформації про попередження експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих висновків не впливає на належність та допустимість наданих позивачем документів на підтвердження розміру завданих збитків, оскільки такі збитки були понесені внаслідок сплати позивачем вартості ремонту автомобіля на підставі рахунку СТО № 73 від 15 червня 2016 року та акту наданих послуг № 93 від 19 вересня 2016 року.

Згідно умов договору страхування (п. 7.4) Страховик для визначення розміру страхового відшкодування може залучати незалежного експерта.

Згідно Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень (затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5) за дорученням страхових компаній можуть виконуватися експертні дослідження, що потребують спеціальних знань та використання методів криміналістики і судової експертизи; результати експертних досліджень викладаються у письмових висновках експертних досліджень згідно з чинним законодавством України. Отже, чинним законодавством не встановлено, що визначення розміру збитків може здійснюватися лише судовими експертами під час проведення експертизи, призначеної судом.

Посилаючись на те, що згідно схеми ДТП перелік пошкоджень застрахованого транспортного засобу (пошкодження заднього бамперу та кришки багажника) є відмінним від переліку пошкоджень, зазначених у висновку оцінювача - автотоварознавця ОСОБА_4, суд не врахував, що відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2005 року № 1395, зокрема, п/п 5 абзацу 15 п. 4 розділу VIII, на зворотному боці схеми місця ДТП зазначається перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП, у зв'язку з чим значна кількість прихованих пошкоджень залишаються не визначеними та можуть бути виявлені лише відповідною СТО під час здійснення ремонту транспортного засобу (розборки та зняття деталей) або відповідним експертом під час огляду транспортного засобу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд послався на те, що експерт ОСОБА_5 повідомив про неможливість проведення експертизи, так як автомобіль власником для огляду двічі не надано, що проведення об'єктивної експертизи по наданим фотокопіям пошкоджень застрахованого автомобіля не можливо через низьку якість та неможливо визначити площу пошкодження деталей "оперения" та їх лакофарбового покриття.

Проте позивач неодноразово зазначав, що надання для огляду застрахованого транспортного засобу жодним чином не дасть можливість експерту визначити кількість та характер пошкоджень, оскільки на момент призначення експертизи транспортний засіб вже 2 роки, як було відремонтовано, що підтверджено наявним в матеріалах справи актом наданих послуг № 93 від 19 вересня 2016 року. Більш того, відмова експерта ОСОБА_5 від проведення експертизи жодним чином не впливає на належність та допустимість наданих позивачем доказів розміру збитків, понесених позивачем на підставі рахунку СТО та акту виконаних робіт.

Відмову експерта від проведення експертизи вважає необґрунтованою. Якщо надані позивачем фотокопії пошкоджень автомобіля, на думку експерта ОСОБА_5, не давали йому можливість здійснити проведення експертного дослідження, призначеного ухвалою суду від 20 березня 2018 року, він на підставі п. 2 частини 6 ст. 72 ЦПК України мав право заявити клопотання про надання йому фотокопій кращої якості. І лише у випадку ненадання таких фотокопій позивачем або власником транспортного засобу, він мав право відмовити у проведенні експертизи. Проте жодного клопотання експертом заявлено не було, що вказує на невідповідність відмови положенням частини 8 ст. 72 ЦПК і, як наслідок, вказує на неможливість врахування даної відмови при вирішенні справи судом першої інстанції.

Посилаючись на те, що позивачем не надано доказів отримання відповідачем повідомлень про огляд автомобіля, суд не врахував, що Страховиком відповідачу направлялася телеграма щодо проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, про що суду була надана копія телеграми та копія електронного повідомлення. Дана телеграма не була вручена відповідачу, оскільки її квартира була зачинена та адресат за повідомленням за телеграмою не з'явився. Позивач не міг вплинути на дії та бездіяльність відповідача.

Суд зазначив, що представник відповідача позовні вимоги визнав частково, а саме, визнав скоєння адміністративного правопорушення відповідачем та спричинення матеріальної шкоди власнику автомобіля Кia Rio. В порушення п. 1 частини 2 ст. 49 ЦПК України, відмовляючи у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, суд не врахував часткове визнання відповідачем завданої матеріальної шкоди ( а.с. 150 - 155 т. 1).

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 повідомлялась про проведення огляду автомобіля Кia Rio для визначення збитків, як і не надано доказів про отримання відповідачем будь-яких повідомлень. Відповідач була позбавлена можливості бути присутньою при огляді застахованого автомобіля і відповідно була позбавлена права вносити свої зауваження та заперечення.

Стороною позивача судовому експерту не надано для огляду автомобіль Кia Rio, якому на думку позивача було завдано збитків, тому суд правомірно дійшов висновку про неможливість прийняття як доказу по справі звіту автотоварознавчого дослідження № 16-256 від 26.08.2016 року щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля Кia Rio. Особа, яка проводила дослідження, у встановленому законом порядку про кримінальну відповідальність за недостовірні висновки не попереджалася. Відповідно до сталої позиції Верховного Суду України судовою експертизою є саме експертний висновок проведений у рамках розгляду справи у суді.

Надані позивачем документи на аргументацію своїх доводів не є належними та допустимими доказами, які можуть вказати на певний розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, який визначається відповідно до реальної вартості виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля на момент розгляду справи.

Позивачем не надано доказів, яких достатньо для визначення вартості збитків та підтвердження беззаперечної вартості відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля. Відповідач зазначає, що автомобілем Кia Rio під час ДТП, учасником якого була ОСОБА_2, не отримувались пошкодження вказані позивачем, про що свідчать фото з місця ДТП, а також опис стану автомобілів, який зроблений працівником поліції (а.с. 186 - 187 т. 1).

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явилися; про дату, час та місце розгляду справи повідомлені: позивач судову повістку - повідомлення про розгляд справи 06 лютого 2019 року отримав 28 січня 2019 року, відповідач ОСОБА_2 - 29 січня 2019 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 32, а.с. 29 т. 2).

Представник позивача ПрАТ "Європейський страховий альянс" ОСОБА_6, яка діє на підставі довіреності юридичної особи від 02.01.2019 року (а.с. 35 т. 2), надіслала електронною поштою заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с. 33-35 т. 2).

Відповідач апеляційний суд про причини неявки у судове засідання не повідомила і відповідно до частини 3 ст. 131 ЦПК України вважається, що вона не з'явилася у судове засідання без поважних причин.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача ОСОБА_2, явка яких у судове засідання обов'язковою не визнавалася, оскільки відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача ПрАТ "Європейський страховий альянс" підлягає задоволенню.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом першої інстанції на підставі матеріалів справи про адміністративні правопорушення № 234/10125/16-п про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП встановлено, що 14 червня 2016 року у м. Костянтинівка по вул. Правобережна відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Кіа Rio номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля Skoda номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 16 серпня 2016 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 6).

Згідно схеми місця події ДТП перелічені наступні пошкодження транспортних засобів: автомобіль Шкода Фабіа - пошкодження лакофарбового покриття переднього бамперу; автомобіль Кіа Ріо - пошкодження заднього бамперу та кришки багажника (а.с. 136 - 137 т. 1).

Згідно звіту автотоварознавчого дослідження № 16-256 від 26.08.2016 вартість відновлювального ремонту автомобіля Кіа Rio номерний знак НОМЕР_1 складає 30 612,75 грн. (а.с. 9 - 14 т. 1).

Згідно розрахунку суми страхового відшкодування (страховий акт № 1027/16/50/ТР25/00/2) від 30.08.2016 року та платіжного доручення № 31 від 05.09.2016 року Страховик на виконання умов Договору страхування виплатив Страхувальнику страхове відшкодування у сумі 26 700 грн. (а.с. 23 т. 1).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано достатніх доказів для визначення вартості збитків та підтвердження беззаперечної вартості відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля: позивачем не надано доказів про отримання позивачем повідомлень про огляд автомобіля Кіа Rio 1.4 номерний знак НОМЕР_1 для визначення розміру збитків, у зв'язку з чим суд не прийняв, як беззаперечний доказ звіт автотоварознавчого дослідження № 16-256 від 26.08.2016 про вартість відновлювального ремонту автомобіля Кіа Rio номерний знак НОМЕР_1, який складає 30 612,75 грн. Спеціаліст, який проводив дане дослідження, у встановленому законом порядку про кримінальну відповідальність за недостовірні висновки не попереджався. Експерт ОСОБА_5 повідомив суд про неможливість виконання ухвали суду про проведення експертизи щодо вартості відновлювальних робіт автомобиля Кіа Rio 1.4 номерний знак НОМЕР_1, так як автомобіль для огляду власником двічі не надано (10.05.2018 року та 18.05.2018 року). Проведення об'єктивної експертизи по наданим фотокопіям пошкоджень автомобиля Кіа Rio номерний знак НОМЕР_1 не можливо через низьку якість та не можливість визначити площу пошкодження деталей "оперения" та їх лакофарбового покриття. Надані позивачем докази не надають можливість встановити розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, який визначається відповідно до реальної вартості виконаних робіт необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля на момент розгляду справи (а.с. 144 - 145 т. 1).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що зазначеним вимогам процесуального закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено і сторонами не оспорюється, що 14 червня 2016 року у м. Костянтинівка по вул. Правобережна відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Кіа Rio номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля Skoda номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 Згідно постанови Краматорського міського суду Донецької області від 16 серпня 2016 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме: ОСОБА_2, керуючи автомобілем Skoda номерний знак НОМЕР_2, не дотрималася небезпечної дистанції руху та скоїла зіткнення з автомобілем Кіа Rio номерний знак НОМЕР_1, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушила п. 13.1 Правил дорожнього руху України (а.с. 6 т. 1).

Апеляційним судом з матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 виданого ВРЕР 11 УДАІ в м. Києві 07.07.2012 року, власником транспортного засобу Кіа Rio номерний знак НОМЕР_1, 2012 року випуску, є Представництво ВАТ "Нижегородський хіміко-фармацевтичний завод" (а.с. 5 т. 1).

08 квітня 2013 року між ПрАТ "Європейський страховий альянс" та Представництвом ВАТ "Нижегородський хіміко-фармацевтичний завод" укладено договір страхування автотранспортних засобів № 1038194, відповідно до умов якого він укладений відповідно до чинного законодавства України, Правил добровільного страхування наземного транспорту Страховика № 0609/1 від 30.11.2007 року (п. 1.1.); предметом договору є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, визначеним в Додатку (ах) до цього договору (п. 1.2).

Перелік страхових випадків (ризиків), страхова сума транспортного засобу, страховий тариф, розміри франшиз, розмір та строк сплати страхового платежу, строк дії договору та особи, допущені до управління транспортним засобом визначені у Додатку (ах) до цього договору, що є його невідємною частиною (п. 2.1).

Згідно додатку від 03 липня 2015 року до договору страхування Страховик зобов'язався виплатити страхове відшкодування у разі настання страхових випадків, зокрема, 1.1. ДТП - пошкодження або знищення ТЗ внаслідок ДТП, що сталася у процесі руху ТЗ або з його участю (наїзд, перекидання, зіткнення, викид каменів або інших твердих фракцій з-під коліс транспорту), а також пошкодження нерухомого ТЗ іншими рухомими транспортними засобами;

3. розмір франшизи: 3.1. ДТП - 0,0%;

4. строк дії: з 13 липня 2015 року по 12 липня 2016 року;

7. база ремонту (калькуляція): СТО визначена Страхувальником; при цьому вартість ремонту не може перевищувати вартості, визначеної на підставі вимог та нормативів заводу - виробника транспортного засобу та розцінок на ремонтні роботи СТО, що спеціалізуються на ремонті транспортних засобів даної марки;

10. фізичний знос деталей - не враховується (а.с. 96 - 101 т. 1).

Згідно таблиці 1 до договору № 1038194 він розповсюджується, в тому числі на автомобіль Кіа Rio 1.4, 2012 року, державний номер НОМЕР_1, дійсна вартість 243 000,00 грн.; відповідальність страховика 100%; фізичний знос деталей - не враховується (а.с. 101 т. 1).

16 червня 2016 року представник Представництва ВАТ "Нижегородський хіміко-фармацевтичний завод" повідомив ПрАТ "Європейський страховий альянс" (реєстраційний номер 1027/16/50/ТР25/00/2) про подію з застрахованим транспортним засобом Кіа Rio 1.4, 2012 року, державний номер НОМЕР_1, що сталася 14 червня 2016 року у м. Костянтинівка Донецької області, та просив належну йому суму страхового відшкодування виплатити на СТО (а.с. 7 т. 1).

Згідно страхового акту № 1027/16/50/ТР25/00/2 до договору страхування транспортного засобу № 1038194 від 08.04.2013 року, який затверджено головою правління 01.09.2016 року, страхова виплата складає 26 700 грн. та підлягає перерахуванню на СТО ФОП ОСОБА_7 (а.с. 23 т. 1).

Згідно розрахунку суми страхового відшкодування від 30 серпня 2016 року, висновку щодо розміру заподіяної шкоди, страхового акту № 1027/16/50/ТР25/00/2 страхова сума 26 700 грн. визначена на підставі рахунку - фактури СТО на оплату № 73 від 15 червня 2016 року та складає виключно вартість відновлювального ремонту, франшиза - 0,00 грн. (а.с. 21, а.с. 22, а.с. 23 т. 1).

Перерахування ПрАТ "Європейський страховий альянс" страхової виплати ФОП ОСОБА_7 у розмірі 26 700 грн. підтверджується платіжним дорученням № 31 від 05 вересня 2016 року (а.с. 91 т. 1).

Факт виконання ФОП ОСОБА_7 ремонтних робіт автомобіля Кіа Rio 1.4, 2012 року, державний номер НОМЕР_1, підтверджується актом наданих послуг № 93 від 19 вересня 2016 року на суму 26 700 грн. (а.с. 62 т. 1).

Відповідно до ст. 27 Закону України від 07.03.1996 року № 85/96-ВР "Про страхування" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин у 2016 році) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таке ж положення містить і ст. 993 ЦК України та п. 4.3.2 договору страхування автотранспортних засобів № 1038194 від 08.04.2013 року, відповідно до якого Страховик має право після виплати страхового відшкодування пред'явити позов до третьої особи, що несе відповідальність за збитки, заподіяні внаслідок страхового випадку (а.с. 96 - 100 т. 1).

Згідно пунктів 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК (пункт 26).

При вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону N 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим.

При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не має права вимагати від завдавача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику у зв'язку з порушенням умов договору страхування.

Проценти, неустойка виплачуються страховиком через несвоєчасне виконання ним власного зобов'язання перед страхувальником (стаття 992 ЦК) і не можуть бути стягнуті у порядку суброгації з особи, винної в завданні шкоди. Також у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику.

Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Проте суд першої інстанції зазначені вимоги закону не врахував та помилково застосував до спірних правовідносин одночасно вимоги ст. 27 Закону України "Про страхування", що регулює суброгацію, та норми ст. 1191 ЦК України, які регулюють право зворотної вимоги до винної особи, тобто регрес, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Суд не врахував, що відповідно до ст. 27 Закону України від 07.03.1996 року № 85/96-ВР "Про страхування" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин у 2016 році) таст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, у межах фактичних витрат, які визначаються за правилами, встановленими у договорі страхування.

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Такі ж положення містяться і в ст. 25 Закону України від 07.03.1996 року № 85/96-ВР "Про страхування", згідно якої здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до п. 7.5. договору страхування автотранспортних засобів № 1038194 від 08.04.2013 року, який укладений між страховиком - ПрАТ "Європейський страховий альянс" та Представництвом ВАТ "Нижегородський хіміко-фармацевтичний завод", визначення розміру страхового відшкодування, враховуючи умову (база ремонту) визначену умовами дії цього договору, здійснюється виходячи з цін, що діють на день проведення огляду транспортного засобу на підставі:

7.5.1. калькуляції витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу по Audatex, яка складається страховиком, або калькуляції за актом автотоварознавчої експертизи (дослідження); калькуляція складається на підставі середньо-регіональних цін на складові частини транспортного засобу та витратні матеріали, які визначені довідковою літературою та/або програмним забезпеченням та середньо-регіональної вартості однієї нормо-години на роботи для даної моделі ТЗ;

7.5.2. документів СТО, що погоджена Страховиком, які підтверджують необхідні витрати на ремонт ТЗ; документи приймаються страховиком за умови, що ним було попередньо узгоджено у письмовій формі калькуляцію (при невиконанні цієї умови розрахунок страхового відшкодування здійснюється без урахування вартості робіт, матеріалів або запчастин, зазначених у документах СТО, які не погодив Страховик); за письмовою заявою Страхувальника розрахунок страхового відшкодування може бути здійснено згідно варіанту "калькуляція по Audatex";

7.5.3. документів гарантійної (авторизованої) СТО, але в межах розцінок авторизованої/спеціалізованої щодо ТЗ СТО, які підтверджують необхідні витрати на ремонт ТЗ; документи приймаються Страховиком за умови, що з ними було попередньо узгоджено у письмовій формі калькуляцію (при невиконанні цієї умови розрахунок страхового відшкодування здійснюється без урахування вартості робіт, матеріалів або запчастин, зазначених у документах СТО, які не погодив Страховик); за письмовою заявою Страхувальника розрахунок страхового відшкодування може бути здійснено згідно варіанту "СТО, погоджена Страховиком" або "калькуляція по Audatex";

7.5.4. відповідних документів, що підтверджують наявність витрат, зазначених у п. 2.3. цього договору (дії з рятування ТЗ, запобігання та зменшення розміру збитку; послуги за отримання документів, що стосуються страхового випадку та/або визначають розмір збитку, послуги з транспортування пошкодженого ТЗ до СТО).

Згідно п. 7 додатку від 03 липня 2015 року до договору страхування автотранспортних засобів № 1038194 від 08.04.2013 року умовою (базою ремонту) зазначена - СТО, визначена Страхувальником (а.с. 96 - 101 т. 1).

Відповідно до п. 8.3. договору страхування автотранспортних засобів № 10381948 страхове відшкодування сплачується безпосередньо на р/р СТО на підставі наданої Страхувальником та погодженої Страховиком рахунку-фактури або попередньої калькуляції СТО.

Згідно п. 8.11. договору після здійснення відновлювального ремонту по усуненню недоліків страхового випадку Страхувальник зобов'язаний надати для огляду Страховику ТЗ (складається відповідний Акт огляду) або документи, які підтверджують виконання ремонтних робіт (чекі, платіжні доручення, акти виконаних робіт).

Отже, Страховик, який є позивачем у цій справі, обгрунтовано визначив розмір страхового відшкодування відповідно до п. 7.5.2. договору та п. 7 додатку від 03 липня 2015 року до договору - на підставі документів СТО, що погоджена Страховиком, які підтверджують необхідні витрати на ремонт ТЗ, а саме, на підставі рахунку ФОП ОСОБА_7 на оплату № 73 від 15 червня 2016 року, згідно якого вартість ремонтно-відновлювальних робіт складає 26 700 грн. (а.с. 102 т. 1).

Згідно рахунку на оплату № 73 від 15 червня 2016 року, за яким постачальником є ФОП ОСОБА_7, а покупцем: Представництво ВАТ "Нижегородський хіміко-фармацевтичний завод" (а.с. 90 т. 1) та акту наданих послуг № 93 від 19 вересня 2016 року на СТО ФОП ОСОБА_7 були виконані наступні роботи з відновлення пошкодженого автомобіля Кіа Rio, номерний знак НОМЕР_1:

1. найменування робіт, послуг: 1. з'єм, встановлення бамперу заднього; 2. з'єм, встановлення кришки багажника; 3. встановлення геометрії кришки багажнику; 4. встановлення геометрії підсилювача заднього крила; 5. заміна задньої панелі кузова; 6. фарбування бамперу заднього; 7. фарбування кришки багажника; 8. встановлення геометрії заднього правого лонжерону; 9. фарбування задньої панелі кузова.

2. Товари: брюлекс фарба 0,4л, задня панель кузова 1 шт., декорпанель заднього кузова 1 шт.; задній катафот 1 шт., килимок багажного відділення 1 шт., кріплення бамперу 1 шт. (а.с. 62 т. 1).

На рахунку на оплату № 73 від 15 червня 2016 року, який на вимогу суду першої інстанції надано Страхувальником - Представництвом Акціонерного товариства "Нижегородський хіміко-фармацевтичний завод" м. Київ є штамп про його узгодження у сумі 26 700 грн. від 30.08.2016 року (а.с. 90 т. 1).

Зазначена сума страхового відшкодування 26 700,00 грн. Страховиком перерахована СТО ФОП ОСОБА_7О платіжним дорученням № 31 від 05 вересня 2016 року (а.с. 91 т. 1).

Враховуючи, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт у розмірі 26 700 грн. позивачем доведена рахунком-фактурою СТО, актом наданих послуг, які узгоджуються між собою та відповідачем не спростовані, апеляційний суд не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що на підставі наданих позивачем доказів неможливо встановити розмір збитків, завданих пошкодженням автомобіля Кіа Rio 1.4, номерний знак НОМЕР_1.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не врахував, що після сплати позивачем страхувальнику страхового відшкодування шляхом його перерахування на рахунок СТО, до позивача, як страховика, відповідно до ст. 993 ЦК перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_8, яка відповідно до п. 1 частини 1 ст. 1188 ЦК відповідальна за завдані збитки. Право такої вимоги перейшло до позивача саме в межах фактичних затрат, які визначаються за правилами, встановленими у договорі страхування. Порушення умов договору страхування при виплаті страхувальнику - Представництву ВАТ "Нижегородський хіміко-фармацевтичний завод" на рахунок СТО, погодженого позивачем, страхового відшкодування у розмірі 26 700 грн. апеляційним судом не встановлено та відповідачем не доведено.

Посилання відповідача на те, що автомобілю Кіа Rio, номерний знак НОМЕР_1, не були заподіяні пошкодження, на які вказує позивач, є необгрунтованими.

Відповідач визнає, що заподіяні пошкодження зазначені у схемі місця ДТП, яка складалася 14 червня 2016 року на місці ДТП працівником поліції, згідно якої автомобіль Кіа Rio, номерний знак НОМЕР_1, має видимі (зовнішні) пошкодження, отримані внаслідок ДТП: задній бампер, кришка багажника (а.с. 135 - 137 т. 1).

Як обґрунтовано зазначає позивач в апеляційній скарзі, відповідно до п/п 5 абзацу три пункту 4 розділу VIII "Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 КУпАП" Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, на зворотному боці схеми місця ДТП, на який посилається відповідач, зазначаються лише видимі (зовнішні) пошкодження транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП.

Зазначені в схемі місця ДТП видимі (зовнішні) пошкодження автомобіля Кіа Rio, номерний знак НОМЕР_1, повністю узгоджуються з тими, які зазначені в рахунку на оплату № 73 від 15 червня 2016 року та акті наданих послуг № 93 від 19 вересня 2016 року. Як вбачається з акту наданих послуг, всі ремонтні роботи автомобіля Кіа Rio, номерний знак НОМЕР_1, були пов'язані саме з відновленням заднього бамперу та кришки багажника.

Не погоджуючись з обсягом пошкоджень транспортного засобу, відповідач конкретно не зазначає які саме позиції в рахунку фактурі та акті наданих послуг вона не визнає.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Будь-яких доказів, які спростовують розмір завданої шкоди, який визначений на підставі рахунку-фактури СТО та акту наданих послуг, відповідачем суду не надано.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 20 березня 2018 року за клопотанням представника відповідача - адвоката ОСОБА_9 була призначена судова автотоварознавча експертиза, на вирішення якої було поставлено питання: визначити вартість відновлювального ремонту автомобіля Кіа Rio 1.4, держномер НОМЕР_1. Проведення експертизи доручено судовому експерту ОСОБА_5

Зобов'язано Представництво ВАТ "Нижегородський хіміко-фармацевтичний завод" надати автомобіль Кіа Rio 1.4, держномер НОМЕР_1, експерту для обстеження та проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Огляд автомобіля провести за участю відповідача ОСОБА_2 та представника відповідача адвоката ОСОБА_9 (а.с. 67 т. 1).

06 червня 2018 року до суду експертом ОСОБА_5 надано повідомлення про те, що проведення автотоварознавчої експертизи автомобіля Кіа Rio 1.4, держномер НОМЕР_1, з визначення вартості відновлювального ремонту не є можливим, оскільки автомобіль для огляду володільцем не надано (огляд був призначений двічі - 10.05.2018 року та 18.05.2018 року); проведення об'єктивної експертизи за копіями фотокопій не є можливим через низьку якість та неможливість встановити площу пошкоджень деталей оперенія та їх лакофарбового покриття (а.с. 85 т. 1).

Проте позивач в апеляційній скарзі обгрунтовано зазначає, що на момент призначення експертизи транспортний засіб вже 2 роки, як було відремонтовано, а саме, у вересні 2016 року, а тому надання автомобіля для огляду експерту не дасть йому можливості визначити характер та кількість пошкоджень, з чим повністю погоджується апеляційний суд.

Про зазначене позивач повідомляв суд першої інстанції в письмових поясненнях від 27.04.2018 року вих. № 1259/8 та пропонував визначити вартість відновлювального ремонту автомобіля Кіа Rio 1.4, держномер НОМЕР_1, на підставі фотографій та протоколу огляду пошкодженого транспортного засобу від 15.08.2016 року, які наявні у звіті № 16-256 від 26.08.2016 року та є об'єктивними на дату настання ДТП (а.с. 71 - 72 т. 1).

Проте відповідне клопотання про витребування фото у оцінювача ОСОБА_4, проведення судової автотоварознавчої експертизи на підставі матеріалів справи відповідачем, інтереси якої у суді першої інстанції представляв професійний адвокат, не заявлено. У судове засідання апеляційного суду відповідач не з'явилася без поважних причин.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, виходячи з умов договору страхування та положень ст. 1192 ЦК, ст. ст. 76, 77 ЦПК, рахунок-фактура № 73 від 15 червня 2016 року та акт виконаних робіт № 93 від 19 вересня 2016 року є належними доказами, що підтверджують розмір завданих внаслідок ДТП 14 червня 2016 року збитків у зв'язку із пошкодженням автомобіля Кіа Rio, номерний знак НОМЕР_1. Доводи апеляційної скарги позивача, що суд безпідставно не взяв як належний доказ заподіяних збитків рахунок-фактуру №73 від 15 червня 2016 року та акт виконаних робіт № 93 від 19 вересня 2016 року, є обгрунтованими.

Доводи відповідача про те, що вартість відновлювального ремонту має визначатися виключно висновком судової експертизи, не ґрунтуються на законі.

Відповідно до п. 7.4 договору страхування для визначення розміру страхового відшкодування Страховик може залучати незалежного експерта (а.с. 96 - 101 т. 1).

Як зазначено у звіті автотоварознавчого дослідження № 16-256 від 26.08.2016 року, він здійснений на замовлення ПрАТ "Європейський страховий альянс"від 10 серпня 2016 року (а.с. 9 - 19 т. 1), проведений не судовим експертом, а суб'єктом оціночної діяльності, діяльність якого регулюється Законом України від 12.07.2001 року № 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Проведення позивачем автотоварознавчого дослідження № 16-256 від 26.08.2016 року щодо вартості відновлювального ремонту з метою порівняння вартості відновлювального ремонту, яка визначена погодженим ним СТО, не є підставою для визначення страхового відшкодування з недотриманням умов договору, які визначені п. 7.5 договору.

Крім того, як обґрунтовано зазначає позивач в апеляційній скарзі вартість відновлювального ремонту, визначена звітом автотоварознавчого дослідження № 16-256 від 26.08.2016 року (30 612,75 грн.), є вищою, ніж визначена рахунком-фактурою СТО (26 700 грн.).

Враховуючи, що за умовами договору страхування вартість ремонтно-відновлювальних робіт Страховиком визначалася не на підставі звіту автотоварознавчого дослідження № 16-256 від 26.08.2016 року, а на підставі рахунку-фактури СТО, посилання суду на те, що відповідач не була повідомлена про огляд транспортного засобу, не впливають на висновки апеляційного суду.

Відповідно до ст. 32 Закону України від 12.07.2001 року № 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінювачі та суб'єкти оціночної діяльності несуть відповідальність за порушення вимог цього Закону в порядку, встановленому законами.

Оцінювачі та суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема за недостовірність чи необ'єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Типовою формою звіту не передбачено попередження оцінювача про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна.

Звільнення судом першої інстанції винної в ДТП особи від цивільно-правової відповідальності за завдану нею внаслідок ДТП шкоду, факт якої вона визнає та не погоджуючись лише з її розміром, суперечить завданню цивільного судочинства та принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги позивача про неповне з'ясування судом першої інстанції обставини справи, неналежну оцінку наданим позивачем доказам, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, неправильне застосування норм матеріального права, є обгрунтованими.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Отже, рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 26 700 грн.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Позивачем за подачу позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1 600 грн. (а.с. 1 т. 1), що відповідало встановленому п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір" (в редакції, яка діяла на час звернення позивача до суду у вересні 2017 року).

За подачу апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 400 грн. (а.с. 156 т. 1).

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та задоволення позовних вимог, судові витрати у зв'язку з переглядом справи у судах першої та апеляційної інстанції, а саме, судовий збір за подання позовної заяви (1 600 грн.) та апеляційної скарги (2 400 грн.) у загальній сумі 4 000 грн., покладаються на відповідача.

Відомості про інші судові витрати сторони суду не надали.

Відповідно до п. 1 частини 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, оскільки ціна позову складає 26 700 грн., що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2017 року, в якому позивачем була подана позовна заява. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 року № 1801-VIII прожитковий мінімум на одну працездатну особу з січня 2017 року встановлено 1 600 грн.

Отже, відповідно до п. 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України постанова апеляційного суду у цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача - Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" задовольнити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 27 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_10 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) на користь Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" (код ЕДРПОУ 19411125, юридична адреса: 03038, м. Київ, вулиця Ямська, будинок 28 літера А) на відшкодування виплаченого страхового відшкодування 26 700 (двадцять шість тисяч сімсот) гривень 00 коп. та на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку, як така що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Л.І. Соломаха

Судді: В.Б. Азевич

В.С. Жданова

Повне судове рішення складено 07 лютого 2019 року.

Головуючий суддя : Л.І. Соломаха