Справа № 567/1592/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Гічиновська Я.В.

за участю

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 14328,44 грн. звернулось АТ КБ "ПриватБанк".

В обґрунтування позову АТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що відповідно до укладеного між ним та ОСОБА_1 договору від 06.12.2007 року остання отримала кредит в розмірі 21600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Вказує, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між нею та банком договір.

При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому і друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Зазначає, що відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Вказує, що п.2.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що у разі виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., відповідач зобов'язалася сплачувати банку пеню, а відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, остання зобов'язана сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

Зазначаючи про те, що відповідач порушила умови договору по поверненню коштів та ст.ст. 526, 527, 530, 599 ЦК України, позивач просить стягнути з неї заборгованість за кредитним договором станом на 11.11.2018 року на суму 14328,44 грн., яка складається: 276,76 грн. заборгованість за кредитом; 852,67 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 12278,61 грн. заборгованість за пенею; 250 грн. штраф (фіксована частина) та 670,40 грн. штраф (процентна складова), а також витрати на сплату судового збору у розмірі 1762 грн.

Ухвалою суду від 21.12.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження відповідно до ст.274-279 ЦПК України з повідомленням (викликом) сторін, та роз"яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення встановлено, що відповідач отримала копію ухвали суду від 21.12.2018 року та позовну заяву з додатками 10.01.2019 року.

У встановлений судом строк відповідачем не було подано відзиву на позовну заяву.

В судове засідання представник позивача не з'явився, в поданій до суду заяві позов підтримав та просить розглянути справу без його присутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнала частково. Підтвердила отримання кредиту в розмірі кредитного ліміту 2180 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,9% на місяць. Не заперечила подання 06.12.2007 року заяви на отримання кредиту і ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку. Підтвердила наявність простроченої заборгованості за кредитом та нарахування в звязку з цим пені і штрафів.

Вказала, що брала позику в зв"язку з важкими сімейними обставинами, а саме онкологічними хворобами батьків.

Зазначила, що в період дії договору добросовісно виконувала свої обов'язки та здійснювала погашення заборгованості за кредитом, однак протягом останніх 2 років вона не взмозі погашати заборгованість у визначеному позивачем розмірі, оскільки є пенсіонером та отримує пенсію в розмірі 1674 грн. щомісячно, з яких приблизно 1500 грн. вона витрачає на ліки через хворобу серця та астми, а також комунальні послуги, в той час, як суми, які направлялись нею на погашення заборгованості банком направлялись не на погашення тіла кредиту, а інших платежів.

Суд, розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, та заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, вважає, що позов АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено, що 06.12.2007 року між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку в розмірі 2180 грн., який було збільшено до 21600 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання погашати зазначений кредит та проценти по ньому щомісячно в розмірі 7% від суми заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості) в строк до 25 числа місяця, наступного за звітним. У разі виникнення прострочених зобовязань, клієнт сплачує банку пеню, яка є сумою базової процентної ставки за договором, розділеної на 30 і нараховується за кожен день прострочення кредиту та 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць і нараховується 1 раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. і більше (довідка про умови кредитування звикористанням кредитних карт "Універсальна 55 днів пільгового періоду").

Відповідно до п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який може збільшити або зменшити його в будь-який момент.

Одночасно п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід"ємних частин договору.

З анкети-заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона була ознайомлена та згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.

Підписавши вказану заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, сторони узгодили, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, а також Тарифами банку складає між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно ч.ч. 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В судовому засіданні встановлено, що відповідач підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, використовувала кредитні кошти, а також здійснювала періодичне погашення заборгованості з 31.12.2007 по 25.07.2016, проте не в повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості та свідчить про здійснення сторонами операції за кредитом, зокрема що ОСОБА_1 користувалася кредитною карткою, отримувала кредитні кошти, здійснювала погашення заборгованості, що також підтверджує виникнення договірних правовідносин між сторонами з приводу отримання ОСОБА_1 у АТ КБ "ПриватБанк" кредиту.

Зазначені обставини відповідач в судовому засіданні визнала та нею не оспорювались.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Вбачається, що сторони досягли згоди по всіх істотних умовах кредитного договору б/н від 06.12.2007 року, підписали його, а тому такі умови кредитного договору є обов'язковими для виконання.

Вказаний договір відповідає вимогам ст.634 ЦК України.

Відповідно до п.2.1.1.4.2, п.2.1.1.4.6 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід"ємною частиною договору, визначено що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов"язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов"язків за договором.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором. Оскільки кредитним договором було передбачено повернення коштів щомісячними платежами, а ОСОБА_1 дані умови порушила, то відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України з неї слід стягнути заборгованість по кредиту в розмірі 276,76 грн.

Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Кредитним договором визначено, що ОСОБА_1 отримала кредит зі сплатою 1,9 відсотків на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Пунктом 1.1.3.2.4 умов і правил надання банківських послуг визначено, що банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків та при цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта в виписці по картрахунку і якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови. Водночас, зазначеним пунктом визначено, що право зміни розміру наданого на платіжну картку кредитного ліміту банк залишає за собою в односторонньому порядку, по власному рішенню та без попереднього повідомлення клієнта.

В судовому засіданні з розрахунку заборгованості за кредитним договором встановлено, що розмір відсоткової ставки за кредитним договором становив 22,8% на рік.

Одночасно судом встановлено, що банком було змінено розмір відсоткової ставки до 43,2% на рік. Оскільки така зміна відсоткової ставки відповідає умовам договору і станом на 11.11.2018 року борг по процентам за користування кредитом становив 852,67 грн. і на даний час він не сплачений, то в цій частині позовні вимоги слід задовольнити.

При цьому судом береться до уваги і те, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався та будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до довідки про умови кредитування, у разі виникнення прострочених зобовязань, клієнт сплачує банку пеню, яка є сумою базової процентної ставки за договором, розділеної на 30 і нараховується за кожен день прострочення кредиту та 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць і нараховується 1 раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. і більше.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість по пені нараховувалась банком з січня 2008 року.

Водночас, при укладенні кредитного договору від 06.12.2007 року сторони домовились, що за порушення взятих зобов'язань по поверненню коштів більш ніж на 30 днів ОСОБА_1 зобов'язалася сплатити на користь банку штраф в фіксованій частині в розмірі 250 грн. та в розмірі 5% від суми позову (п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг), в зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача штраф в розмірі 250 грн. (фіксована частина) та в розмірі 670,40 грн. (процентна складова).

Суд вважає, що вимоги АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення із ОСОБА_1, одночасно і неустойки, і штрафів, задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Умовами договору, а саме пунктом 2.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

Водночас, згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов'язань.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Умовами спірного договору передбачено застосування штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого відбувається нарахування штрафу, передбаченого п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг.

Враховуючи викладене, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Таким чином, оцінюючи докази по справі у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково в частині стягнення суми основної заборгованості за тілом кредиту, що становить 276,76 грн., відсотків 852,67 грн., відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг 250 грн. - штраф (фіксована частина), 670,40 грн. - штраф (процентна складова).

При цьому суд враховує, що покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

Враховуючи викладене, суд вважає правильним стягнення з позичальника на користь банку лише однієї із заявлених до стягнення неустойки - штрафів в сумі 920,40 грн. та відмовити в задоволенні позову в частині стягнення пені в сумі 12278,61 грн.

При цьому судом враховується, що відповідач здійснювала періодичне погашення заборгованості з 31.12.2007 по 25.07.2016, отримала позику в зв"язку зі збігом важких сімейних обставин, в період хвороби батьків, а також, що на даний час відповідач досягла пенсійного віку та хворіє.

Таким чином, суд приходить до висновку що позовні вимоги в частині стягнення пені задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, в зв"язку з частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача також належить стягнути на користь позивача сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір.

Позивачем при поданні позовної заяви сплачено 1762 грн. судового збору, що підтверджується платіжним дорученням №PROM3BU60Х від 13.11.2018 року.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 2049,83 грн., тому з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" підлягає стягненню судовий збір в розмірі пропорційно задоволених позовних вимог в сумі 252,14 грн.

На підставі ст. 549, 1048, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 2049 грн. 83 коп. заборгованості за кредитним договором, з яких: 276 грн. 76 коп. заборгованість за кредитом, 852 грн. 67 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом, 920 грн. 40 коп. заборгованості за штрафами та 252 грн. 14 коп. витрат на сплату судового збору.

В іншій частині в задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08.02.2019.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_2