ПОСТАНОВА

Іменем України

16 вересня 2019 року м. Кропивницький

справа № 761/19847/16-ц

провадження № 22-ц/4809/1159/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Кіселика С.А., (суддя доповідач),

суддів: Дьомич Л.М., Єгорової С.М.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

за участю секретаря судового засідання - Савченко Н.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Удовіченка Андрія Григоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2019 року у складі судді Панасюка І.В. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Просить стягнути з ОСОБА_2 , 15000 доларів США позичених коштів, а також проценти від суми позики на рівні облікової ставки НБУ в розмірі 7541,92 доларів США, 3 % річних за несвоєчасне виконання зобов`язання в сумі 1382,12 доларів США та понесені судові витрати.

Заявлені позовні вимоги позивач мотивував тим, що 09 листопада 2015 року позичив відповідачу 15000 доларів США. Про позику було складено розписку. Відповідач зобов`язувався повернути грошові кошти до 14.11.2015 року. На даний час відповідач отримані в борг гроші не повернув.

Короткий зміст рішення суду першої інстанцій та мотиви його прийняття

Заочним рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2019 року ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову суд дійшов висновку, що розписка про отримання грошових коштів не містить ознак договору позики, зокрема, не відповідає вимогам, установленим для правочинів, які укладаються в письмовій формі, а саме: договір позики в цій справі підписаний лише однією стороною відповідачем по справі ОСОБА_2 і не підписаний позивачем ОСОБА_1 , не вказана прописом (число, місяць і рік) дата складання розписки і місце (місто, селище і т.д.) її складання, не вказані паспортні дані позичальника і кредитора (позикодавця), крім того в розписці не вказана прописом (число, місяць і рік) дата повернення позики, а вказаний цифрами рік повернення позики не можливо встановити 2015 чи 2025 рік.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В червні 2019 року ОСОБА_3 , який представляє інтереси позивача ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати заочне рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням процесуального права.

Заявник зазначає, що між позивачем і відповідачем укладено договір позики, оформлений розпискою, на підставі якого у ОСОБА_2 виник обов`язок повернути йому отримані у борг 15 000 доларів США, тому висновок суду першої інстанції про невідповідність форми розписки вимогам встановленим для письмового договору, а отже недоведеність виникнення між сторонами правовідносин, характерних для договору позики, вважає помилковим.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Як доказ існуючих правовідносин та наявності неналежного виконання ОСОБА_2 своїх боргових зобов`язань позивачем долучено розписку в якій зазначені лише повні прізвища, ім`я та по батькові позичальника і кредитора (позикодавця), позичальник поставив свій підпис і розшифрував його, решта пунктів вимоги до складання розписки в ній не вказані.

Відповідач в судове засідання не з`явився, судову повістку не отримував, оскільки не проживає в зареєстрованому місці проживання.

Провадження у суді апеляційної інстанції

Апеляційна скарга надійшла безпосередньо до суду апеляційної інстанції і зареєстрована 11.06.2019 року.

Цивільну справу із суду першої інстанції витребувано 12.06.2019 року.

До суду апеляційної інстанції витребувана цивільна справа надійшла 20.06.2019 року.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 24 червня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 29 липня 2019 року відкрито апеляційне провадження.

В судове засідання апеляційного суду відповідач не з`явився про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до положень ч.1 ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки учасники справи про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглянути справу без участі відповідача, який не з`явився, що відповідає положенням ст.372 ЦПК України.

Представник позивача проти розгляду справи за відсутності відповідача не заперечував.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Таким чином, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.

Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов`язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи.

Згідно положень ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Докази, що надаються сторонами до суду мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Відповідно до приписів ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінюючи надані позивачем докази, а саме розписку якою позивач підтверджує наявність боргових зобов`язань, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що лише дана розписка, такого як вона є змісту, не є достатнім доказом за наявності якого суд може зробити однозначний висновок щодо особи боржника, оскільки розписка не містить даних які б дали можливість ідентифікувати особу боржника та за відсутності відповідача у судовому засіданні, у зв`язку із відсутністю відомостей про його місцеперебування, зробити висновок, що дана розписка написана саме особою до якої пред`явлено позов і він це підтверджує. Крім того, позивач та його представник не довели тієї обставини, що строком повернення боргу є саме 14 листопада 2015 року, оскільки із тексту розписки вбачається, що особа яка отримала від ОСОБА_1 15 000 доларів США зобов`язалась повернути їх не пізніше 14 листопада 2025 року.

Судом апеляційної інстанції, представнику позивача, у відповідності до положень ст.. 12 ЦПК України, було роз`яснено права та обов`язки, зокрема право клопотати про призначення судової почеркознавчої експертизи, та прийняття інших доказів і роз`яснено наслідки вчинення чи не вчинення даних процесуальних дій.

Представником позивача будь яких клопотань не заявлено.

Висновки суду апеляційної інстанції

Таким чином, враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до ч.1 статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 367,ст. 368, ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Удовіченка Андрія Григоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 вересня 2019 року.

Суддя доповідач С.А.Кіселик

Судді: Л.М.Дьомич

С.М.Єгорова