КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого Сліпченка О.І., Сушко Л.П., Гуля В.В.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», державного реєстратора Алієв Гусєйн Азіз Огли Комунального підприємства «Світоч», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - служба у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними, скасування рішення щодо державної реєстрації прав та їх обтяженьг.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась із вищевказаним позовом.

Просила визнати протиправною дію Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (надалі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») та державного реєстратора про позбавлення її права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

В жовтні 2019 року представник позивача - адвокат Осипенко В.Ю. подав до суду заяву про забезпечення позову, зазначаючи, що їх невжиття може в подальшому утруднити виконання рішення суду.

Просив суд на час розгляду цивільної справи накласти арешт на спірну квартиру.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовано тим, що місцевий суд допустився порушення норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що заходи забезпечення позову не відповідають його предмету, а тому підстав для їх вжиття не вбачається.

Зазначає, що необхідність у накладенні арешту на квартиру відсутня, а заява позивача є необґрунтованою.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача вказує, що між сторонами виник спір, щодо законності набуття відповідачем права власності на спірну квартиру, а відтак вжиті заходи є обгрнутованими та співмірними предмету позову, оскільки у ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» є реальна можливість відчужити спірну квартиру.

У судовому засіданні представник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» підтвердив свою позицію. Інші учасники справи не з`явились.

У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття таких заходів може призвести до утруднення чи невиконання можливого рішення суду, та забезпечить ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, що є підставою до забезпечення позову шляхом накладення арешту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

За правилами ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії. При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його.

Таким чином у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач зазначав, що спірна квартира була набута ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у власність внаслідок протиправних дій, а оскільки останній наразі має можливість її відчужити, зазначене в подальшому може значно утруднити виконання можливого рішення суду.

Таким чином між сторонами виник спір, щодо наявності підстав набуття у власність ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Колегія суддів зазначає, що єдиною підставою для забезпечення позову відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України є наявність обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або забезпечити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також з огляду на те, що невжиття заходів по забезпеченню позову може зробити неможливим або утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог позивача.

Місцевий суд прийшов до правильного висновку, що необхідно вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арештуна спірне майно, зазначивши, що між сторонами існує спір, щодо правових підстав для набуття його у власність.

Колегія суддів зауважує, що доводи апеляційної скарги спрямовані на доведення відсутності підстав для задоволення позову, а саме на підтвердження наявності підстав для набуття права власності на спірну квартиру.

Вищевказані доводи не можуть бути предметом розгляду при вирішенні питання, щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Апеляційний суд зауважує, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, та враховуючи можливий негативний вплив і наслідки на відновлення порушеного права позивача в разі встановлення неправомірних дій відповідачів, колегія суддів приходить до висновку про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційноїінстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягомтридцятиднів.

Головуючий

Судді: