Справа № 405/6244/19
Провадження №2/405/857/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2019 року . Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Гершкул М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому цивільну справу № 405/6244/19 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом, зареєстрованих в реєстрі за № 2-455, 2-457 від 13 травня 2008 року та за № 1965 від 03 вересня 2014 року, вони (позивачі) є власниками житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , який належить їм на праві приватної спільної часткової власності, в якому окрім них, зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_3 , яка є його (позивача ОСОБА_2 ) колишньою дружиною та яка з січня 2004 року не проживає в зазначеному будинку, не надає кошти на оплату комунальних послуг, її (відповідача) особистих речей у будинку не має. Враховуючи, що в позасудовому порядку вирішити питання з відповідачем про добровільний порядок зняття з реєстрації не має можливості, так як місцезнаходження останньої їм (позивачам), - не відомо, в той же час факт реєстрації відповідача, не дозволяє їм, як власникам, в повній мірі розпоряджатися власним будинком, оскільки відповідач відмовляється добровільно знятися з реєстрації за вказаною адресою, а тому вони (позивачі) змушені звернутися до суду.

З огляду на зазначене вище позивачі просили визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 04.09.2019 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та справа призначена до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Ларіна Д.С. ( діє на підставі ордерів серії КР № 98818 від 16.08.2019 року та серії КР № 98860 від 07.11.2019 року) надала заяви, зареєстровані в суді за вх. № 27245, № 27244 відповідно від 08 листопада 2019 року, в яких зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити. Розгляд справи просила провести за її, як представника позивачів, відсутності в судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлялася шляхом направлення судом судової повістки про виклик за зареєстрованим місцем проживання відповідача, причини неявки суду не відомі, відзив на позов не подавала, як не подавала і будь-яких інших заяв, клопотань.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулися позивачі, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивачів обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 13.05.2008 року, зареєстрованих в реєстрі за № 2-455, № 2-457 (спадкова справа № 692/2004), посвідчених державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори Степановою Н.М., ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності по 1/6 частки кожному будинку АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.09.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І.В., зареєстровано в реєстрі за № 1965, ОСОБА_2 належить також на праві приватної спільної часткової власності 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Тим самим, судом відзначається, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 .

При цьому, згідно з інформацією УДМС України в Кіровоградській області від 02.09.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , з 27 жовтня 2001 року зареєстровано місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З матеріалів справи також вбачається, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії № НОМЕР_1 , виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів 06 лютого 2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 34.

Згідно з довідкою квартального комітету № 15 Подільського району м. Кропивницького від 10 серпня 2019 року № 284, яка видана на ім`я ОСОБА_2 про те, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована з 27.10.2001 року, ОСОБА_3 , 1974 року народження, колишня дружина, яка фактично з січня 2004 року за вказаною адресою не проживає.

Окрім того, відповідно до акта про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 10 серпня 2019 року, засвідченого головою квартального комітету № 15 Подільської районної у м. Кропивницькому ради Хромушкіною В ОСОБА_4 , складеного за участю ОСОБА_5 , прож. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , прож. за адресою: АДРЕСА_3 , за яким встановлено, що ОСОБА_3 , зареєстрована, але не проживає з січня 2004 року за адресою: АДРЕСА_1 , її особисті речі в будинку відсутні, у сплаті комунальних послуг участі не приймає.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд відзначає, що пред`являючи позов, позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 посилалися на те, що відповідач ОСОБА_3 не проживає в належному їм на праві приватної спільної часткової власності будинку, в якому відповідач зареєстрована, без поважної причини більше одного року, а також на те, що на даний момент відповідач не є членом їх (позивачів) сім`ї, та її реєстрація в належному їм будинку порушує їх право власності.

Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В свою чергу, ст. 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, а члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, при цьому член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ст. 405 ЦК України).

Більш того, на підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, якою, зокрема, передбачено, що до членів сім`ї наймача належать чоловік (дружина) наймача, їх діти і батьки.

Оскільки під час судового розгляду встановлено, що відповідач ОСОБА_3 , яка набула права користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної спільної часткової власності позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , не проживає в зазначеному будинку з січня 2004 року, та не використовує житло за цільовим призначенням для проживання, а так само не встановлено, що відповідач претендувала на користування зазначеним будинком, або ж намагалася вселитися в домоволодіння, або ж відсутня в будинку за вказаною вище адресою з поважних причин, приймаючи також до уваги, що між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування відповідним житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 , при цьому судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 р. у справі №6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

З урахуванням викладеного вище, необхідним є визнання відповідача такою, що втратила право на користування вищевказаним житловим приміщенням.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тобто, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, понесені позивачами, які складаються з судового збору в загальному розмірі 768 грн. 40 коп., стягнути з відповідача на користь позивачів по 384,20 грн. кожному.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова