ПОСТАНОВА

Іменем України

18 вересня 2019 року м. Кропивницький

справа № 405/71/19

провадження № 22-ц/4809/1366/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Кіселика С.А., (суддя доповідач),

суддів: Дьомич Л.М., Єгорової С.М.,

учасники справи: позивач - АТ КБ «ПриватБанк»;

відповідач - ОСОБА_2 ;

за участю секретаря судового засідання - Савченко Н.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 червня 2019 року у складі судді Шевченко І.М. у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В січні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач просив стягнути з відповідача кредитну заборгованість станом на 16.12.2018 року в сумі 34 011,21 грн., із яких: тіло кредиту - 1 122,92 грн., нараховано відсотків за користування кредитом - 20 999,46 грн., нараховано пені - 10 031,15 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. - штраф (фіксована частина) та 1 607,68 грн. - штраф (процентна складова).

Свої вимоги Банк мотивував тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернулась до банку та підписала заяву № б/н від 21.04.2008 року, згідно якої отримала кредит в сумі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилам надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач повністю виконав взяті на себе зобов`язання, передбачені даним договором. В порушення умов договору відповідач від своєчасного виконання зобов`язань ухиляється, в зв`язку з чим, станом на 16.12.2018 року має заборгованість в сумі 34 011,21 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанцій та мотиви його прийняття

Рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 24 червня 2019 року у задоволенні позову Акціонерного товариства акціонерний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції прийшов висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження отримання відповідачем кредиту саме на умовах, зазначених у позовній заяві.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В липні 2019 року Банк подав апеляційну скаргу і просив скасувати рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.06.2019 року та ухвалити нове рішення яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначив, що не погоджується із зазначеним рішенням суду першої інстанції, оскільки вважає, що при винесенні рішення судом порушені норми матеріального і процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи, що мають значення для справи. Зокрема, суд не взяв до уваги, що підписавши заяву відповідач надав згоду, що ця заява разом із умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і тарифами складає між відповідачем та Банком договір про надання банківських послуг. На підставі цієї заяви ОСОБА_2 відкрито рахунок та видано кредитну картку, яка в подальшому була неодноразово перевипущена, останній перевипуск картки відбувся 05.01.2016 року, останнє погашення по кредиту за цим договором було здійснено 26.09.2018 року у сумі 1000 грн.

Короткий зміст відзиву

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначила, що відповідач не погоджується з доводами апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим і просить залишити його без змін.

При цьому представник відповідача відмітила, що сума визначеного у заяві кредитного ліміту не відповідає сумі зазначеній у позовній заяві, із умовами та правилами надання банківських послуг, які Банк долучив до позовної заяви відповідач не знайома.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Відповідно до позовної заяви між банком та відповідачем мали місце договірні відносини, а саме, як зазначає позивач з метою отримання банківських послуг відповідач звернулась до банку та підписала заяву № б/н від 21.04.2008 року. На підтвердження даних доводів позивачем надана копія заяви відповідача на отримання платіжної картки: тип карти - НОМЕР_1 ; валюта - гривня; тип кредитного ліміту - фінансовий; сума кредитного ліміту - 500 грн.; базова процентна ставка - 22,8% з розрахунку 360 днів у році; розмір комісії 1% від суми заборгованості; строк дії кредитного ліміту - відповідає строку дії карти; порядок погашення заборгованості - щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості по кредитному ліміту може здійснюватися як шляхом внесення коштів на карту Клієнта, так і списанням Банком коштів дебетної карти № НОМЕР_2 .

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 16.12.2018 року вбачається, що відповідач має заборгованість в сумі 34 011,21 грн., із них: тіло кредиту - 1 122,92 грн., нараховано відсотків за користування кредитом - 20 999,46 грн., нараховано пені - 10 031,15 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. - штраф (фіксована частина) та 1 607,68 грн. - штраф (процентна складова).

Провадження у суді апеляційної інстанції

Апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду надійшла через суд першої інстанції разом із матеріалами цивільної справи і зареєстрована 29.07.2019 року.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 02 серпня 2019 року апеляційне провадження за даною скаргою відкрито.

10.09.2019 року від представника позивача надійшли письмові пояснення із уточненим розрахунком заборгованості.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повній мірі.

Відповідно до ст. ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов`язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції відповідач підтвердила, що на фото, яке було надано до суду позивачем, як доказ отримання відповідачем 05.01.2016 перевипущеної кредитної картки яка має номер НОМЕР_3 із строком дії до 31 жовтня 2019 року відображено саме її особу (а.с. 187 т.1). Картку, яка, на фото, знаходиться у неї в руках ОСОБА_2 нікому не передавала.

Випискою проведених операцій з використанням картки номер НОМЕР_3 вбачається, що останнє поповнення карткового рахунку готівкою відбулось 26.09.2018 року через термінал самообслуговування який знаходиться у магазині Файно Маркет, за адресою: АДРЕСА_1 .. Хабаровська,3. (а.с. 149 т.1).

Банком також надано аналогічне фото підтвердження отримання ОСОБА_2 перевипущеної кредитної картки 05.04.2012 року із строком дії до 31 січня 2016 року.

Крім того, відповідач оглянувши довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», визнала що підпис який знаходиться в даному документі вчинено нею (а.с. 12. т.1).

Згідно даних умов кредитування базова процентна ставка становить 1,9 відсотка.

Саме із такої процентної ставки має нараховуватись заборгованість по процентам, оскільки наступні її підвищення Банком в односторонньому порядку є незаконним з огляду на наступне.

Згідно положень ст.. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

В правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року у справі за №6-1374цс17, суд вищої інстанції дійшов висновку про те, що боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Будь яких доказів на підтвердження наявної між сторонами домовленості про встановлення змінюваної процентної ставки Банк не надав, як не надав і доказів щодо повідомлення боржника про зміну процентної ставки.

Банком надані письмові пояснення в яких міститься розрахунок кредитної заборгованості в основу якого було взято базову процентну ставку - 1,9 у місяць. Відповідно до даного розрахунку при заборгованості за тілом кредиту 1122 грн. 92 коп. заборгованість за процентами становить 690 грн. 21 коп.

В своїй позовній заяві Банк зазначає, що укладений між сторонами договір є публічним договором приєднання.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Висновки суду апеляційної інстанції

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_2 звернувшись до відповідача підписала заяву у якій просила Банк відкрити їй рахунок та видати їй картку із встановленим кредитним лімітом у сумі 500 грн. Відповідач була ознайомлена із умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», зокрема із тим, що за користування кредитними коштами понад визначений пільговий період тримач картки сплачує проценти в розмірі 1,9% в місяць, які нараховуються на залишок заборгованості. Банк, в свою чергу, рахунок відкрив, кредитні кошти на рахунок перерахував.

На дані обставини суд першої інстанції увагу не звернув і не повно з`ясувавши обставини, що мають значення для справи, ухвалив рішення яке у відповідності до п.1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту та процентам.

За наявності заборгованості, яка підтверджується розрахунком Банку і не спростована відповідачем: - по тілу кредиту в сумі 1122 грн. 92 коп. та заборгованості за процентами в сумі 690 грн. 21 коп., вимога Банку щодо стягнення зазначених сум заборгованості є законною і підлягає задоволенню.

В той же час, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що Банком не надано доказів тому, що відповідач була ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг ПриватБанку відповідно до яких Банк нарахував відповідачу пеню та штрафи, оскільки наданий до позовної заяви витяг з Умов та правил, на порушення яких посилається Банк, не містить підпису відповідача. Крім того, самих Умов та правил, на які посилається позивач, в редакції доданій до позовної заяви, на день підписання позивачем заяви, не існувало.

А отже, суд першої інстанції правильно відмовив Банку у стягненні пені та штрафів при нарахуванні яких Банк керувався вищезазначеними Умовами та правилами.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до позовної заяви позивач просив стягнути із відповідача заборгованість в сумі 34 011грн. 21коп. При цьому сплачено судового збору до суду першої інстанції 1921 грн. і до суду апеляційної інстанції 2881 грн. 50 коп.

Колегія суддів дійшла висновку щодо часткового задоволення позову і стягнення із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 1813 грн. 13 коп.

Отже, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 255 грн. 97 коп.

Таким чином, керуючись ст. 367,ст. 368, ст. 374, ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 червня 2019 року, в частині відмови у стягненні заборгованості по тілу кредиту та відсоткам за користування кредитом, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в частині вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь Банка заборгованості по тілу кредиту та відсоткам задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (КОД ) заборгованість за кредитом в сумі 1813 грн. 13 коп., із яких: 1122 грн. 92 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 690 грн. 21 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (КОД ) судові витрати в сумі 255 грн. 97 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 вересня 2019 року.

Суддя доповідач С.А.Кіселик

Судді: Л.М.Дьомич

С.М.Єгорова