Справа № 308/3173/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області:

в особi суддi - Бедьо В.І.

з участю секретаря судового засідання - Пазяк С.М.

pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в м. Ужгороді спpаву за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 73 918, 37 грн., що нараховані за період з 11.08.2010 року по 30.11. 2012 рік та сплачений позивачем судовий збір.

В позовній заяві в підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до умов кредитного договору № 82904 від 29.04.2008 року укладеного між ОСОБА_2 та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» відповідачу банком був наданий кредит у розмірі 218 000 грн. з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 28.04.2015 року з зобовязанням сплачувати 16, 5 % річних за користування кредитом на купівлю транспортного засобу.

Відповідачем було порушено зобов'язання, встановлені умовами кредитного договору, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту і процентів за користування кредитними коштами, тобто умови кредитного договору щодо погашення кредиту, процентів відповідачем не виконуються.

Зі змісту позову слідує, що у звязку неналежним виконанням відповідачем зобовязань за вказаним кредитним договором позивач звернувся з позовом до суду і рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 05.04.2012 року по справі № 712/6710/12, яке набуло законної сили 23.04.2012 року задоволено вимоги АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 та стягнуто заборгованість за кредитним договором розмірі - 263 109, 39 грн.

Позивач зазначив у позові, що вказаний борг по сьогоднішній день не виконаний відповідачем і у звязку з цим позивач вказує на зростання заборгованості по відсотках за користування кредитним коштам.

У позові вказано, що в період подачі вказаного позову відбулося нарахування відсотків за користування кредитними коштами і тому станом на 15.03.2018 рік заборгованість відповідача за кредитом не погашена та становить 73 918, 37 грн, що є відповідно заборгованістю по нарахованих відсотках за період з 11.08.2010 року по 30.11. 2012 рік, яку відповідно позивач просить стягнути з відповідача.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 11.04.2018 року було відкрито провадження у даній справі та визначено проводити розгляд за загальними правилами позовного провадження.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 17.10.2018 року справу призначено до судового розгляду на 17.04.2019 рік.

Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Так, як відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, суд вважає необхідним провести розгляд справи без його участі.

Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу.

Вивчивши матеріали справи, надані докази, суд встанови наступні обставини. Відповідно до умов кредитного договору № 82904 від 29.04.2008 року укладеного між ОСОБА_2 та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» відповідачу банком був наданий кредит у розмірі 218 000 грн. з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 28.04.2015 року із зобовязанням сплачувати 16, 5 % річних за користування кредитом на купівлю транспортного засобу.

Зі змісту позову слідує, що відповідачем було порушено зобов'язання, встановлені умовами кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту і процентів за користування кредитними коштами, тобто умови кредитного договору щодо погашення кредиту, процентів відповідачем не виконуються.

У звязку неналежним виконанням відповідачем зобовязань за вказаним кредитним договором позивач звернувся з позовом до суду і рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 05.04.2012 року по справі № 712/6710/12, яке набуло законної сили 23.04.2012 року, задоволено вимоги АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 та стягнуто заборгованість за кредитним договором розмірі - 263 109, 39 грн., з яких: 191 826, 88 грн. основний борг, 48 649, 27 грн. відсотки за користування кредитном, що нараховані за період з 29.04.2008 року по 10.08.2010 рік; 22 633, 24 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків.

На виконання вказаного рішення суду був виданий виконавчий лист ( а с. 12).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що в період подачі вказаного позову відбулося нарахування відсотків за користування кредитними коштами і тому станом на 15.03.2018 рік заборгованість відповідача за кредитом не погашена та становить 73 918, 37 грн, що є відповідно заборгованістю по нарахованих відсотках за період з 11.08.2010 року по 30.11. 2012 рік, яку відповідно позивач просить стягнути з відповідача.

Статті 526,527,530ЦК України передбачають,що зобовязання повинні виконуватись належним чином та вустановлений термін.

Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 623 ЦК України передбачає, що боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором.

Відповідно до п. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається, та сплати процентів.

Разом з тим суд звертає увагу позивача на те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни:право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

В той же час, у статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частинами першою та третьою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

З огляду на те, що кредитним договором не встановлено розмір процентів після спливу строку його дії, тому слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року № 6-1412цс16 та підтверджений постановою Верховного суду від 16 січня 2018 року у справі № 305/1133/15-ц, провадження № 61-86св18 (ЄДРСРУ № 71639615).

Відтак, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 19 вересня 2018 року справа № 643/16336/16-ц, провадження № 61-12848св18 (ЄДРСРУ № 76596781), від 12 вересня 2018 року справа № 473/825/16-ц, провадження № 61-3240св18 (ЄДРСРУ № 76502922), 12 вересня 2018 року справа № 186/1974/14-ц, провадження № 61-24172св18 (ЄДРСРУ № 76502947) та ін.

Верховний Суд у своїй постанові від 14.02.2018 р. № 564/2199/15-ц зазначив, що згідно ст. 611 ЦК України після того, як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором. Водночас сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту. Оскільки кредитний договір припинив свою дію, то у кредитора відсутні підстави для стягнення після дати направлення вимоги про дострокове повернення кредиту.

Підсумовуєчи все вищевикладене суд приходить до переконання, що оскільки рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 05.04.2012 року по справі № 712/6710/12, яке набуло законної сили 23.04.2012 року задоволено вимоги АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 та стягнуто заборгованість за кредитним договором розмірі - 263 109, 39 грн., провові пістави для подальшого нарахування відсотків по даному кредитному договору відсутні, що є підставою для відмови в задоволенні даного позову.

Разом з тим суд акцентує увагу позивача на тому, що такий не позбавлений права на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Керуючись ст. ст. 526, 546, 549, 550, 1049-1054 ЦК України, ст. ст. 12,76-81,128,141, 258 -273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.І.Бедьо