Справа №639/5906/18
Провадження №2/639/522/19
22 січня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова
в складі: головуючого - судді Баркової Н.В.,
за участю секретаря - Кузнецової А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до ОСОБА_2 про відшкодування збитків у порядку регресу, -
До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до ОСОБА_2, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача відшкодування у сумі 76 830,29 грн.; стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.
Таким чином, відповідач, як безпосередньо винна особа у ДТП, зобовязаний відшкодувати ОСОБА_3 «Європейський страховий альянс» різницю між завданою шкодою та виплатою ОСОБА_3 «СК "ВУСО» у розмірі 76 830,29 грн.
У звязку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.10.2018 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до ОСОБА_2 про відшкодування збитків у порядку регресу. Призначено судове засідання.
В судове засідання учасники справи не зявились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не зявився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у звязку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.01.2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 24.06.2016 року між ОСОБА_3 «Європейський страховий альянс» та ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» укладений договір добровільного страхування ризиків, повязаних з експлуатацією транспортних засобів №1049971, відповідно до умов даного договору страховик зобовязався відшкодувати збитки, що могли настати у звязку із пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля НОМЕР_3 (а.с.5-12).
Постановою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.11.2017 року притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн. З мотивувальної частини зазначеної постанови судді вбачається, що ОСОБА_2 10.10.2017 року о 14 год. 55 хв. в м. Харкові по пр. Московському, 259, керуючи автомобілем Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_6, не виконала вимогу п. 1.13 Правил дорожнього руху України, та допустила зіткнення з автомобілем Peugeot 301, номерний знак НОМЕР_7. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. ОСОБА_2 у судовому засіданні вину у вчиненому визнала у повному обсязі (а.с. 14).
30.11.2015 року водій автомобіля НОМЕР_8 ОСОБА_5 повідомила позивача ОСОБА_3 «Європейський страховий альянс» про настання страхового випадку (а.с. 15).
ОСОБА_2 направлено лист з вимогою про сплату позивачу суми відшкодування у порядку регресу як залишку завданої майнової шкоди (а.с.51). Однак, відповідачем в добровільному порядку зазначена сума не сплачена.
Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із ч. 1ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Частиною 1 статті 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно зі ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі ст. 1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди (постанова Верховного Суду України від 03.06.2015 року у справі № 6-305 цс15).
Пленум Верховного Суду України у роз'ясненнях, викладених у п. 2 постанови від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» звертає увагу судів на те, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.
Згідно із ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (постанова Верховного Суду України від 19 серпня 2014 р. у справі №3-51гс14).
З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.
Сам по собі факт не притягнення винної особи до адміністративної чи кримінальної відповідальності не може бути підставою для звільнення її від цивільної відповідальності.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Вирішуючи даний спір, суд вважає за необхідне зазначити про те, що відсутність постанови про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності не може слугувати приводом для визнання позовних вимог безпідставними та факт наявності вини відповідача в ДТП підтверджується зібраними та наданими позивачем доказами в їх сукупності, а також суд звертає увагу на те, що відповідачем жодними доказами доводи позивача не спростовано.
За таких обставин, суд вважає, що власник автомобіля «Peugeot» мала право на відшкодування майнової шкоди завданої належному їй майну внаслідок ДТП на підставі ст. 1188 ЦК України, а також вжила всіх необхідних заходів для отримання належного страхового відшкодування, яке було виплачено позивачем у встановленому законом порядку.
Крім того, суд звертає увагу на те, що законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір (постанова Верховного Суду України від 03.12.2014 року у справі № 6-183цс14).
Статтею 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством.
За змістом підпункту «а» п. 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно підпункту «в» п. 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.
Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивачем у порядку та в межах, визначених законом та договором, було здійснено страхову виплату, спрямовану на відшкодування шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Peugeot», а ДТП сталася з вини відповідача, яка жодного доказу на спростування доводів позивача та відзиву на позов з відповідними запереченнями не надала, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та законними, в звязку з чим позов підлягає задоволенню а з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 76 830 грн. 29 коп.
Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений відповідно до платіжного доручення від 10.10.2018 року у сумі 1 762,00 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.1-18, 76-82, 95, 141, 228, 229, 235, 244, 245, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, ст.ст. 993, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 29, 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -
Позов ОСОБА_1 акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до ОСОБА_2 про відшкодування збитків у порядку регресу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» страхове відшкодування в розмірі 76 839 (сімдесят шість тисяч вісімсот тридцять девять) гривень 29 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс», юридична адреса: 03038, м. Київ, вул. Ямська, буд. 28 літ. А, р/р9978 в ПАТ «Універсал Банк» м. Київ, МФО 322001, ,

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_9, зареєстрована за адресою: 61071, АДРЕСА_1.

Повне рішення складено 06.02.2019 року.

Суддя Н.В. Баркова