ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря судового засідання - Бондаренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2019 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

В обґрунтування заяви зазначив, що має намір подати до суду позов про захист прав споживачів щодо зобов`язання належним чином розглянути скаргу від 12 вересня 2019 року та стягнення моральної шкоди.

Зазначає, що 03 жовтня 2019 року працівниками Новомосковського відділення АТ «Дніпропетровськгаз» знято покази з газового лічильника в будинку по АДРЕСА_1 та вручено ОСОБА_1 попередження про зобов`язання погасити заборгованість за спожитий газ у розмірі 3 812, 60 грн.

Припинення газопостачання у будинку АДРЕСА_1 , порушить права ОСОБА_1 , що в подальшому призведе до ускладнення вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, просив суд заборонити АТ «Дніпропетровськгаз» в особі Новомосковського відділення АТ «Дніпропетровськгаз» відключати газопостачання в будинку по АДРЕСА_1 (а.с.1-4).

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовлено (а.с.20-21).

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів (а.с.23-26).

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення заяви, оскільки позивачем не долучено доказів, які підтверджують, що його права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову, чи може призвести до ускладнення виконання рішення суду, не надано підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду. Позивачем не надано пропозицій щодо зустрічного забезпечення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснено в п.1, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з з заявою про забезпечення позову, до подання позовної заяви, в якій просив заборонити АТ «Дніпропетровськгаз» в особі Новомосковського відділення АТ «Дніпропетровськгаз» відключати газопостачання в будинку по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначив, що 03 жовтня 2019 року працівниками Новомосковського відділення АТ «Дніпропетровськгаз» знято покази з газового лічильника в будинку по АДРЕСА_1 та вручено ОСОБА_1 попередження про зобов`язання погасити заборгованість за спожитий газ у розмірі 3 812, 60 грн.

Також, зазначив, що має намір подати до суду позов про захист прав споживачів щодо зобов`язання належним чином розглянути скаргу від 12 вересня 2019 року та стягнення моральної шкоди.

Вважає, що припинення газопостачання у будинку АДРЕСА_1 , порушить права ОСОБА_1 , що в подальшому призведе до ускладнення вирішення справи (а.с.1-4).

Колегія суддів звертає увагу, що заявником не надано переконливих доказів щодо наявності обставин, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

В заяві про забезпечення позову, ОСОБА_1 посилається лише на можливе незаконне відключення від газопостачання, однак такі висновки є припущенням. А питання про правомірність /протиправність дій АТ «Дніпропетровськгаз» може бути розглянуте судом лише по суті спору.

Крім того, у разі безпідставного і незаконного припинення газопостачання інтереси та права позивача можуть бути відновлені у спосіб відшкодування збитків, що передбачено розділом 6 глави XI Кодексу газорозподільних систем та іншими нормами цивільного законодавства.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявник не довів очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам. Зокрема відсутні факти, які б вказували на існування реальної загрози не виконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Фактично доводи, викладені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці, проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду обґрунтована і підтверджується письмовими матеріалами справи, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2019 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: