Справа № 541/2589/18
Номер провадження 2/541/236/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 січня 2019 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої, судді Куцин В. М.,

секретаря судових засідань Євдокимової Н. Ю.

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

16.11.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на 3/16 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_7 року, ОСОБА_4.

Мотивуючи позовні вимоги, тим що ІНФОРМАЦІЯ_7 року помер його батько - ОСОБА_4. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, зокрема на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 За життя ОСОБА_4 склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно заповів своєму сину - ОСОБА_2. Окрім спадкоємця за заповітом, право на обов'язкову частку у спадщині на підставі ст. 1241 Цивільного кодексу України є дочка спадкодавця ОСОБА_3, яка являється інвалідом III групи. В установленому законодавством порядку спадкоємці звернулися до нотаріуса із заявами про відкриття спадщини та в подальшому прийняли спадщину, оформивши по спадщині перехід права власності на земельну ділянку площею 5,1305 га, з кадастровим номером НОМЕР_3, що розташована на території Петрівцівської сільської ради Миргородського району, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у відповідних частках. Під час звернення до нотаріуса по питанню оформлення права власності на 3/16 частки житлового будинку, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав відсутності документу, що підтверджує право власності спадкодавця на вказане майно. ОСОБА_4 належала 1/4 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Петрівцівської сільської ради Миргородського району № 5 від 05.02.1997 про оформлення права власності на вищевказаний житловий будинок, що підтверджується архівним витягом № 07-16/141 від 02.10.2018. Однак, за життя право власності ОСОБА_4 на належну йому частку не оформив. Оскільки, спадкодавцю належала 1/4 частка спірного житлового будинку, то з урахуванням положень ст. 1241 ЦК України, його частка становить 3/16, а частка відповідача - 1/16.

Згідно з довідкою ДКП «Миргородтехінвентаризація» право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 не зареєстровано. Згідно з технічним паспортом та довідкою ДКП «Миргородтехінвентаризація» зазначене будинковолодіння складається з житлового будинку А-1, прибудови а, літньої кухні Б, прибудови б. літнього душу В, сараю Г, вбиральні Д.сараю Е, сараю Ж, погребу З, споруд № 1 -7, загальною вартістю 89 798 грн. На підставі рішення шостої сесії сьомого скликання Петрівцівської сільської ради Миргородського району від 10.02.2016, АДРЕСА_1. Відповідно до даних погосподарської книги № 6 (1996-2000) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 значиться за: ОСОБА_4 (голова домогосподарства), ОСОБА_2 (син), ОСОБА_5 (невістка) та ОСОБА_6 (онука).

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили), не зробив цього і спадкодавець. Відповідачем вказано ОСОБА_3, як спадкоємця, який прийняв спадщину, оскільки іншим чином захистити своє право позивач не має можливості, тому звернувся до суду з позовом.

Відповідно до ухвали судді від 28 листопада 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_2 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 40.41).

Позивач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримує в повному обсязі( а.с. 47).

Відповідач ОСОБА_3. в підготовче засіданні не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позов визнала, не заперечувала проти його задоволення ( а.с. 48).

В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року помер батько позивача- ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 19.12.2016 року (а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, зокрема на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно заповів своєму сину - ОСОБА_2 (а.с. 9).

Спадкоємцями після смерті по заповіту є позивач ОСОБА_2 та дочка, ОСОБА_3, яка являється інвалідом III групи, та яка має право на обов'язкову частку у спадщині на підставі ст. 1241 Цивільного кодексу України спадкодавця (а.с. 15-19).

Позивач ОСОБА_8 13.12.2017 отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ѕ частини земельної ділянки площею 5,1305 га, з кадастровим номером НОМЕР_3, що розташована на території Петрівцівської сільської ради Миргородського району, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 12).

Постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Наконечною Н.П. від 08.12.2017 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю документу, що підтверджує право власності на житловий будник з надвірними побудовами на ім'я ОСОБА_4 (а.с. 11).

ОСОБА_4 належала 1/4 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Петрівцівської сільської ради Миргородського району № 5 від 05.02.1997 про оформлення права власності на вищевказаний житловий будинок, що підтверджується архівним витягом № 07-16/141 від 02.10.2018 (а.с. 13).

Відповідно до довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 26.11.2018 №234-Т право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с. 39).

Згідно з технічним паспортом та довідкою ДКП «Миргородтехінвентаризація» зазначене будинковолодіння складається з житлового будинку А-1, прибудови а, літньої кухні Б, прибудови б. літнього душу В, сараю Г, вбиральні Д.сараю Е, сараю Ж, погребу З, споруд № 1 -7, загальною вартістю 89 798 грн. (а.с. 21-26) .

На підставі рішення шостої сесії сьомого скликання Петрівцівської сільської ради Миргородського району від 10.02.2016, АДРЕСА_1 (а.с. 20).

Відповідно до даних погосподарської книги № 6 (1996-2000) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 значиться за: ОСОБА_4 (голова домогосподарства), ОСОБА_2 (син), ОСОБА_5 (невістка) та ОСОБА_6 (онука) (а.с. 14).

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за заповітом та за законом, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 був власником 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 Вказаний факт підтверджується доказами, дослідженими судом, зокрема: довідкою ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 31 травня 2017 року, архівним витягом № 07-16/141 від 02.10.2018 з рішення виконавчого комітету Петрівцівської сільської ради Миргородського району № 5 від 05.02.1997 про оформлення права власності на вищевказаний житловий будинок, витягом з погосподарської книги № 6 (1996-2000) Петрівцівської сільської ради.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно, зокрема, за законом, і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України.

Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв'язку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності.

Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності, в тому числі, в порядку спадкування.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 № 7, право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Відповідно до Закону УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" від 02 червня 1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім'я по батькові глави сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування* міни, купівлі-продажу. пожиттєвого утримування, спадкування.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Враховуючи перевірені докази, суд вважає, що факт належності спадкодавцю ОСОБА_4 на праві власності 1/4 частки житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами підтверджений, а тому зазначений будинок з господарськими будівлями входить до складу спадщини після його смерті.

Позивач є спадкоємцем по заповіту майна, яке належало померлому батьку ОСОБА_4, вчинив дії по прийняттю спадщини, тому він набув право на це майно в порядку спадкування. Відповідач ОСОБА_3 має право на обов'язкову долю і подала заяву про прийняття спадщини, частка якої складає 1/16 житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями. Частка позивача складає 3/16 частини житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями

Оскільки право позивача на оформлення його спадкових прав на 3/16 частки житлового будинку померлого ОСОБА_4 порушено, то воно підлягає судовому захисту.

Позовні вимоги позивача не суперечить закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає до задоволення.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (а.с. 1).

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З урахуванням викладеного суд приходить висновку про повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме у розмірі 352,40 грн.

Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру на користь позивача в сумі 352 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1217, 1268 ЦК України, ст. ст. 5,10, 12, 13, 200, 263, 264, 265, 266, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем села Петрівці, Миргородського району Полтавської області, рнокпп НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на 3/16 (три шістнадцятих) частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 що в цілому складається з житлового будинку «А-1», погребу «З», прибудови «а», прибудови «б», літньої кухні «Б», літнього душу «В», сараю «Г», убиральні «Д», сараю «Е», сараю «Ж» та господарських споруд, після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_7 року, ОСОБА_4.

Управлінню Державної казначейської служби України у Миргородському районі Полтавської області повернути ОСОБА_2 сплачену суму судового збору в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок по квитанції від 15 листопада 2018 року у АТ «А-Банк» на рахунок 6012, отримувач платежу УК Миргородськ.р-н/м.Миргород/22030101, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, , код класифікації доходів бюджету 22030101.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки села Петрівці, Миргородського району, Полтавської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 рнокпп НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця села Петрівці, Миргородського району, Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_1, 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Повне судове рішення складене 04 лютого 2019 року

Суддя: В. М. Куцин