АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року

м. Чернівці

справа № 727/1241/16

провадження 822/885/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.

суддів Владичана А.І., Одинака О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 квітня 2016 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Чебан В.М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивовано тим, що 22 жовтня 2015 року о 11 год. 45 хв. відповідач, керуючи автомобілем марки «БМВ-525», державний номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті вулиць Сторожинецької - О.Кошового в м. Чернівці, здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Кіа Спортедж», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , порушивши при цьому вимоги п.п.8.7.3, 2.3.Б Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП. При цьому, власником автомобіля марки «Кіа Спортедж», державний номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацією транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого Чернівецьким МРЕВ ВДАІ УМВСУ в Чернівецькій області 19 липня 2005 року.

Постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 14 грудня 2015 року, яка залишена в силі постановою апеляційного суду Чернівецької області від 14 січня 2016 року, відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №100-10-15 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Кіа Спортедж», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 116 868 гривень 19 коп.

Окрім того, позивач зазначав, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому було завдано моральну шкоду, оскільки позивачу довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що він тривалий час не міг спати вночі, це все спричинило виникнення пригніченого стану. Крім того, внаслідок перенесеного стресу позивач потрапив до лікарні з наслідками гострого порушення мозкового кровообігу-цереброваскулярна хвороба, у зв`язку з чим, 14 грудня 2015 року, переніс операцію на видалення гострої субдуральної гематоми лівої лобної ділянки, видалення внутрішньомозкової гематоми лівої лобної ділянки та знаходився на стаціонарному лікуванні.

У зв`язку з вищевикладеним, просив суд стягнути з відповідача завдані матеріальні збитки в розмірі 118 668 гривень 19 коп. та моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 квітня 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 116 868 гривень 19 коп. заподіяної матеріальної шкоди та 7 000 гривень моральної шкоди.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що судом встановлено вину відповідача під час дорожньо-транспортної пригоди, а також причинний зв`язок між його діями та спричиненою шкодою позивачу, в зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню на користь позивача спричинена матеріальна шкода в розмірі 116 868 гривень 19 коп.

Суд першої інстанції також прийшов до висновку, що протиправними діями відповідача, пов`язаними з вчиненням останнім дорожньо-транспортної пригоди, був порушений звичайний порядок та спосіб життя позивача, у зв`язку з чим останньому було завдано душевних страждань, а тому позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню частково, а саме, стягненню з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 7 000 гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказував на те, що суд першої інстанції не залучив до участі в справі страхову організацію, а також неправильно визначив розмір матеріальної та моральної шкоди.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Посилається на те, що аргументи ОСОБА_2 викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

У справі встановлено, що 22 жовтня 2015 року о 11 год. 45 хв. відповідач, керуючи автомобілем марки «БМВ-525», державний номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті вулиць Сторожинецької - О.Кошового в м. Чернівці, здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Кіа Спортедж», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , порушивши при цьому вимоги п.п.8.7.3, 2.3.Б Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.

Власником автомобіля марки «Кіа Спортедж», державний номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацією транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого Чернівецьким МРЕВ ВДАІ УМВСУ в Чернівецькій області 19 липня 2005 року.

Вказані обставини і вина підтверджуються постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 14 грудня 2015 року, яка залишена в силі постановою апеляційного суду Чернівецької області від 14 січня 2016 року, відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №100-10-15 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Кіа Спортедж», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складає 116 868 гривень 19 коп. (а.с.27).

Згідно з даними офіційного сайту МТСБУ, автомобіль марки «БМВ-525», державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП застраховано не було (а.с.148-149).

Крім цього, судом встановлено, що внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2 ,пов`язаними з вчиненням останнім дорожньо-транспортної пригоди, був порушений звичайний порядок та спосіб життя позивача, у зв`язку з чим останньому було завдано душевних страждань.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_2 доведена у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, під час якої було пошкоджено транспортний засіб позивача, будь-яких доказів, які б спростовували висновок про розмір матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що викладені у висновку експерта № 100-10-15 від 29 жовтня 2015 року, до суду не подано.

При вирішення позову про відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу відповідачем ОСОБА_2 суд виходив з того, що внаслідок протиправних дій відповідача був порушений звичайний порядок і спосіб життя позивача. А також суд врахував той факт, що відповідач в добровільному порядку не відшкодував заподіяну позивачу матеріальну шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частинами 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що вказану відповідальність несе особа, з вини якої завдано шкоду, тобто відповідач ОСОБА_2 , оскільки його винними діями позивачу спричинена матеріальна шкода.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу внаслідок якої на-стає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №100-10-15 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Кіа Спортедж», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складає 116 868 гривень 19 коп. (а.с.27).

Крім того, в апеляційній скарзі, апелянт зазначає, що судом першої інстанції, в порушення вимог чинного законодавства України, не вирішено питання про залучення до участі у справі страхової організації.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно із підпунктом «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до пунктів 33.1, 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання ДТП, яке може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Згідно зі ст. 35 указаного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до пункту 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 ні з відповідним повідомленням про ДТП, ні із заявою про страхове відшкодування у встановлений законодавством України строк до МТСБУ не звертався, причини, які б унеможливлювали вчинення ним таких дій, суду не наведено, а також не порушив питання про відновлення цього строку, а тому апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про незалучення до участі у справі страхової організації, не ґрунтується на законі.

Своєчасне звернення водія транспортного засобу, причетного до ДТП, до МТСБУ чи страховика має на меті забезпечити останнім належні умови щодо встановлення реального механізму пригоди та сприяти об`єктивному вирішенню питання щодо можливості здійснення потерпілим особам страхового відшкодування.

Оскільки як позивач, так і відповідач своєчасно не звернулися до МТСБУ з відповідними повідомленнями про ДТП, саме по собі наявність цієї події не зумовлює виникнення в останнього обов`язку по відшкодуванню матеріальної шкоди за рішенням суду, адже в цьому випадку учасники ДТП своїми діями (бездіяльністю) не забезпечили МТСБУ можливості вирішити питання про наявність правових підстав для здійснення регламентної виплати.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 724/1009/16-ц.

З огляду на викладені обставини, апеляційний суд вважає, що позивач належними та допустимими доказами довів заподіяння йому матеріальної шкоди, а відповідач належними та допустимими доказами не спростував, що шкоду завдано не з його вини, а тому суд першої інстанцій прийшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 116 868 гривень 19 коп.

Апеляційний суд не погоджується з доводами апелянта щодо неналежного його повідомлення судом першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно наявної в матеріалах справи відповіді адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернівецькій області, відповідач по справі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в с.Драниця, Новоселицького району, Чернівецької області (а.с.57). Копія ухвали про відкриття провадження у справі та матеріали справи відповідачем були отримані особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення (а.с.67) та останньому було відомо про те, що судом розглядається вказана цивільна справа. При цьому, виклик в судове засідання відповідача на 28 квітня 2016 року (дата ухвалення судом рішення), був здійснений шляхом розміщення оголошення про виклик відповідача до суду в пресі (а.с.79), у відповідності до вимог ч.9 ст.74 ЦПК України в редакції, яка діяла на час розгляду справи судом.

Щодо задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди слід зазначити наступне.

Задовольняючи частково позов в частині стягнення моральної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок протиправних дій відповідача, пов`язаними з вчиненням останнім ДТП, був порушений звичайний порядок та спосіб життя позивача, у зв`язку з чим останньому було завдано душевних страждань.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст.1167 ЦК України, відповідно до ч.1 якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті, яка серед іншого передбачає відшкодування моральної шкоди незалежно від вини органу державної влади в тому числі у випадках, встановлених законом (п.3 ч.2 ст.1167 ЦК).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 5 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Аналіз змісту наведених норм свідчить про те, що за загальним правилом моральна шкода відшкодовується за наявності складу цивільного правопорушення, елементами якого є: наявність шкоди, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

З огляду на предмет спору в даній справі предметом доказування є факт заподіяння позивачу шкоди з боку відповідача, протиправність діяння останнього та причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями відповідача і спричиненням моральної шкоди позивачу.

Суд першої інстанції належним чином дослідив наявні складові для відповідальності відповідача, а саме, чи наявний причинний зв`язок між шкодою і протиправним діянням відповідача, вина у заподіянні шкоди, чим обґрунтовується розмір суми морального відшкодування і прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позову, оскільки внаслідок протиправних дій відповідача, пов`язаними з вчиненням останнім ДТП, був порушений звичайний порядок та спосіб життя позивача, у зв`язку з чим останньому було завдано душевних страждань.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 квітня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16 вересня 2019 року.

Головуючий (підпис) М.І. Кулянда

Судді (підпис) А.І.Владичан

(підпис) О.О. Одинак

З оригіналом згідно: