Борівський районний суд Харківської області
справа: № 614/735/19
провадження: 2/614/163/19
ЗА О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.09.2019 смт. Борова Борівського району Харківської області
справа № 614/735/19
Борівський районний суд Харківської області в складі судді Гуляєвої Г. М.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу
до ФОП ОСОБА_2 , третя особа: Ірпінський МЦЗ Ірпінського району Київської області
про розірвання трудового договору
за участю учасників справи:
позивача: не з`явилася,
відповідача: не з`явився,
від третьої особи: не з?явилися,
23.07.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Борівського районного суду Харківської області з позовом до ФОП ОСОБА_2 , третя особа: Ірпінський МЦЗ Ірпінського району Київської області, в якому просила розірвати безстроковий трудовий договір, укладений 15.11.2007 р. між позивачем та відповідачем, зареєстрований за № 106204271 у Ірпінському МЦЗ Київської області.
Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами.
15 листопада 2007 р. між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 був укладений трудовий договір № б/н, згідно з яким позивача прийнято на роботу оператором по наданню інформаційних послуг по транспортним перевозкам. Вказаний договір зареєстровано у Ірпінському МЦЗ Київської області за № 106204271. Запис в трудовій книжці позивача про прийняття її на роботу на посаду оператора відповідачем зроблено не було.
В середині вересня 2016 року відповідач припинив свою діяльність, тому позивач зрозуміла, що заробітну плату їй платити нікому. Внаслідок того, що місцезнаходження роботодавця позивачу невідоме, позивач не змогла розірвати укладений безстроковий трудовий договір.
При зверненні в червні 2019 року до Борівського центру зайнятості, з метою постановлення на облік, позивачу було повідомлено, що вона до теперішнього часу значиться по Ірпінському МЦЗ Київської області, як працююча і з нею не розірваний трудовий договір з ФОП ОСОБА_2 .
Позивач згідно трудового договору виконувала свої обов?язки до тих пір, доки відповідач надавав їй роботу. З того часу як відповідач припинив надавати їй роботу, вона не має можливості працювати та отримувати за це заробітну плату, а тому і здійснювати загальнообов?язкові соціальні страхові виплати.
Також, в силу відсутності самого відповідача позивач не має можливості звільнитися у встановленому законом порядку і працевлаштуватися на законних підставах, чим порушене її право.
Ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 24.07.2019 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Станом на 16.09.2019 р. відзив на позовну заяву до Борівського районного суду Харківської області не надійшов.
Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
06.08.2019 року до Борівського районного суду Харківської області надійшли пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ірпінського МЦЗ Київської області, згідно яких третя особа підтримує позовні вимоги ОСОБА_1 та просить їх задовольнити. Крім того, в поясненнях зазначено, що ОСОБА_1 відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу з Державного реєстру загальнообов?язкового соціального страхування, починаючи з січня 2011 року не виплачувалася заробітна плата та не здійснювались відрахування до Пенсійного фонду України.
Позивач подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації.
Третя особа: Ірпінський МЦЗ Київської області в судове засідання не з?явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).
Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Матеріалами справи встановлено, що 15 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладено безстроковий трудовий договір, який був зареєстрований в Ірпінському МЦЗ за № 106204271 (а.с.8).
Згідно даних про особу ОСОБА_1 з ДРЗДСС, остання не отримувала заробітної плати з січня 2011 р. (а.с.54-60).
З відповіді ГУ ДФС у Київській області вбачається, що податкова звітність ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до органів ДФС не подавалась (а.с.73).
Суд, враховуючи позиції сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Відповідно до ст. 23 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Станом на момент укладення трудового договору між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 діяв КЗпП в редакції від 20.06.2007 р., до якого була включена ст. 24-1, згідно якої у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України.
На виконання вимог вказаної статті на момент виникнення даних трудових правовідносин діяв Порядок реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затверджений Наказом Міністерства праці та соціальної політики № 260 від 08.06.2001 р.
Згідно п. 2 Порядку укладений у письмовій формі трудовий договір між працівником і фізичною особою у трьох примірниках фізична особа повинна подати на реєстрацію до державної служби зайнятості за місцем свого проживання у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи.
При укладенні безстрокового трудового договору ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 були дотримані вимоги чинного на момент виникнення трудових відносин законодавства.
На підставі Закону № 77-VIII від 28.12.2014 були внесені зміни до КЗпП України, згідно яких ст. 24-1 КЗпП, яка передбачала обов?язкову реєстрацію фізичними особами-підприємцями трудових договорів у тижневий строк, була виключена.
Відповідно до п. 8 Порядку у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору.
Згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
Відповідно до п. ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.
Встановлені судом обставини свідчать про те, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично припинені, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, оскільки місцезнаходження відповідача не встановлено, тому, враховуючи особливості правового регулювання зняття з державної реєстрації трудового договору, позивач позбавлена можливості самостійно зняти його з реєстрації і захистити своє порушене право. Тому з вказаних підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.
Вимог щодо стягнення судових витрат не заявлено.
З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 191, ч. 2 ст. 247, 259, 264, 265, 268, 273, 274-279, 280-282 ЦПК України, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, на підставі ст.ст.36, 38 КЗпП України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , третя особа: Ірпінський МЦЗ Ірпінського району Київської області про розірвання трудового договору - задовольнити.
Розірвати безстроковий трудовий договір, укладений 15 листопада 2007 року між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ФОП ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований в Ірпінському МЦЗ Київської області за № 106204271.
Заочне рішення може бути переглянуте Борівським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду через Борівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Борівський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Гуляєва Г. М.