Постанова
Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 583/99/17

провадження № 61-25321св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач військова частина НОМЕР_1 ,

відповідач 1 ОСОБА_1 ,

відповідач 2 ОСОБА_2 ,
відповідач 3 ОСОБА_3 ,

відповідач 4 ОСОБА_4 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 травня 2017 року у складі судді Мовчан Н. В. та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 11 липня 2017 року у складі суддів: Ткачук С. С., Леченко Т. А., Криворотенка В. І.,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у якому просила стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь військової частини НОМЕР_1 майнову шкоду в розмірі 111 261 грн 58 коп.

Позов мотивовано тим, що під час проведення планової ревізії фінансової та господарської діяльності інженерної, електротехнічної та бронетанкової служб військової частини НОМЕР_1 за період з 01 вересня 2009 року по 16 вересня 2011 року виявлено факт відсутності інженерної машини розгородження заводський номер № НОМЕР_2 (далі - ІМР № СО1ПМ0336), яка згідно наряду від 10 липня 1995 року № 118/250-Р передана на капітальний ремонт до військової частини НОМЕР_3 м. Львова.

Позивач вказував, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які проходили службу у військовій частині НОМЕР_1 , обіймаючи посади командира, заступника командира, командира з озброєння-начальника технічної частини, начальника інженерної служби, не забезпечили належних заходів щодо оформлення прийому-передачі ІМР № СО1ПМ0336 та не здійснили супровід для належної передачі техніки на ремонт.

Оскільки внаслідок бездіяльності відповідачів щодо контролю терміну закінчення ремонту та повернення ІМР № СО1ПМ0336 до військової частини, державі було завдано майнові збитки, які військова частина НОМЕР_1 просила відшкодувати, задовольнивши позовні вимоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності вини відповідачів у заподіянні майнової шкоди державі.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 11 липня 2017 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 відхилено, рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 травня 2017 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції, керуючись положеннями статей 10, 60 ЦПК України 2004 року, погодився з висновком місцевого суду про відмову в задоволенні позову, заначивши, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачами під час проходження військової служби допущено бездіяльність чи протиправну поведінку та наявність їхньої вини у заподіянні шкоди.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У серпні 2017 року військова частина НОМЕР_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухваливши нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не враховано розбіжність у поясненнях відповідачів, які вказували про направлення ІМР № СО1ПМ0336 до м. Краматорська, у той час як з листа управління інженерного обладнання вбачається, що техніка повинна знаходитись у військовій частині НОМЕР_4 м. Львова. Поза увагою суддів залишилось також відсутність підписів та печаток у наряді та акті як здавальника (військова частина НОМЕР_1 ), так і приймальника (ремонтний завод), що свідчить про бездіяльність командира військової частини щодо належного виконання ним наряду на ремонт. Оскільки під час ремонту та відправки техніки відповідачі проходили службу у військовій частині НОМЕР_1 та організовували її відправку, наявні правові підстави для стягнення з них майнової шкоди, заподіяної неналежним виконанням службових обов`язків.

Короткий зміст заперечень на касаційну скаргу та узагальнення їх доводів

У вересні 2017 року ОСОБА_1 подав до касаційного суду заперечення на касаційну скаргу, у яких просив касаційну скаргу відхилити, а рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

Заперечення мотивовані тим, що судами попередніх інстанцій повно та всебічно з`ясовані усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. ОСОБА_1 вказував, що своєї вини не визнає, оскільки під час здачі техніки на ремонт він перебував у черговій відпустці. Крім того, така здача ІМР № СО1ПМ0336 була виконана з дотриманням всіх умов та оформленням відповідних документів.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу № 583/99/17 з суду першої інстанції.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року вказана справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 19 серпня 2019 року справі за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області та ухвалу апеляційного суду Сумської області 11 липня 2017 року, призначено до розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною третьою статті 400 ЦПК України передбачено, що суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно із частиною другою статті 2 КАС України (тут і далі у редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення, якщо не зазначено інше) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини першої статті 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Частиною третьою статті 6 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 15 частини першої статті 3 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Аналогічні визначення закріплені і в чинній редакції КАС України, зокрема, за пунктом 17 частини першої статті 4 якого публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування; а частиною четвертою статті 19 КАС України установлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною першою статті 15 ЦПК України 2004 року визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Судами установлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з квітня 1990 року по березень 2002 року на посаді командира військової частини. ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з жовтня 1991 року по травень 2002 року на посаді заступника командира військової частини та на час перебування ОСОБА_1 у черговій відпустці з 23 червня 1995 року по 25 липня 1995 року виконував обов`язки командира частини. ОСОБА_3 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 з березня 1993 року по червень 2002 року на посаді командира військової частини НОМЕР_1 з озброєння-начальника технічної частини. ОСОБА_4 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з листопада 1992 року по березень 1999 року на посаді помічника начальника технічної частини військової частини НОМЕР_1 , виконував обов`язки начальника інженерної служби та займався відправкою військової техніки в ремонт.

Відповідно до акту технічного стану ІМР № СО1ПМ0336, затвердженого 13 червня року командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , зазначена машина відпрацювала міжремонтний строк служби, відноситься до 4 категорії і підлягає капітальному ремонту.
Західним КРУ КРД Міністерства оборони України в період з 05 жовтня 2011 року по 07 жовтня 2011 року зустрічної звірки з окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Львівський бронетанковий ремонтний завод» встановлено факт відсутності інженерної машини розгородження заводський номер № НОМЕР_2 , яка згідно з нарядом від 10 липня 1995 року № 118/250-Р передана на капітальний ремонт до військової частини НОМЕР_3 м. Львів.

Згідно з пунктами 1 та 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР, це Положення визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. Дія цього Положення поширюється також на осіб рядового та начальницького складу Міністерства внутрішніх справ України. Відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Вказаний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16 (провадження № 11-892апп18) та від 23 січня 2019 року у справі № 825/730/16 (провадження № 11-934апп18).

Ураховуючи, що у справі, що переглядається, позов пред`явлено військовою частиною НОМЕР_1 до фізичних осіб військовослужбовців про відшкодування шкоди, завданої ним під час проходження військової служби, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду приходить до висновку, що цей спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити заяву без розгляду у відповідній частині.

Відповідно до частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).

Ураховуючи викладене, касаційний суд дійшов висновку про те, що касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 підлягає частковому задоволенню, оскаржувані судові рішення скасуванню, а провадження у справі за скаргою закриттю.

Керуючись статтями 255, 256, 400, 409, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 11 липня 2017 року скасувати.

Провадження у справі за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди закрити.

Повідомити військову частину НОМЕР_1 , що розгляд цієї справи віднесений до юрисдикції адміністративного суду.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. О. Кузнєцов

Судді : В. С. Жданова

В. М. Ігнатенко

В. А. Стрільчук

М. Ю. Тітов