РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року Рівненський міський суд

в особі судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 про стягнення суми боргу,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 про стягнення суми боргу звернувся ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник позивача, розмір заявлених позовних вимог в зв`язку з зміною гривневого еквіваленту суми боргу до долара уточнив та остаточно просить суд стягнути з ОСОБА_2 , іпн. НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , іпн. НОМЕР_2 борг за договором позики у розмірі 13000,00 доларів США (тринадцять тисяч доларів США 00 центів), що еквівалентно 363066,16 грн. за курсом, встановленим НБУ на день прийняття рішення; стягнути з ОСОБА_2 , іпн. НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , іпн. НОМЕР_2 суму процентів за користування грошовими коштами в розмірі 7135,76 доларів США (сім тисяч сто тридцять п`ять доларів 76 центів), що еквівалентно 199288,69 грн., встановленим НБУ на день прийняття рішення; суму трьох процентів річних в розмірі 1170,68 доларів США (одна тисяча сто сімдесят доларів США 68 центів), що еквівалентно 32694,94 грн. за курсом, встановленим НБУ на день прийняття рішення; стягнути з ОСОБА_2 , іпн. НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , іпн. НОМЕР_2 судові витрати по справі, а саме 4651,35 грн. витрат за проведення судової експертизи; 900,00 грн. витрат на оплату правової допомоги; та 4537,67 грн. понесені судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги позивача не визнав та просить суд відмовити у їх задоволенні.

В обґрунтування заперечень пояснив, що 16 вересня 2014 року в місті Києві між ОСОБА_1 та чоловіком ОСОБА_2 - ОСОБА_3 було укладено договір позики в формі розписки. Відповідно до вказаної розписки ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 354 000 грн. Вказаних коштів сім`ї Чиж не вистачало для придбання нерухомості, а саме: квартири за адресою АДРЕСА_1 , яку було придбано за 580 582,00 грн.

Станом на 06.06.2015 року грошові кошти в повному обсязі були повернуті ОСОБА_1 . Кошти були передані в АДРЕСА_2 . Підтвердженням повернення коштів є оригінал розписки, які ОСОБА_1 повернув ОСОБА_3 .

На момент розрахунку в позивача не було жодних зауважень щодо валюти коштів та суми.

Під час передачі коштів, ОСОБА_1 запропонував написати ще одну розписку, від імені ОСОБА_2 тою ж самою датою, що і первинна розписка, тобто 16.09.2014 року.

В якості єдиного та вичерпного аргументу необхідності написання такої розписки про наявність нібито позичених коштів, сума яких була розрахована з курсової різниці на момент отримання позики та її повернення, було прохання ОСОБА_1 про необхідність надання йому документа, пред`явивши який він би міг уникнути прискіпування членів сім`ї (дружини) до нього з приводу того, що сім`я втратила кошти на зростанні курсу долара за час користування такими коштами ОСОБА_3 .

Саме з вищевказаних міркувань, аргументів та переконань ОСОБА_1 , ОСОБА_2 під диктовку ОСОБА_1 написала документ з фактично неправдивими відомостями, який був йому потрібний для пред`явлення своїй дружині.

На наступний день, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зрозуміли, що їх обманули, оскільки згідно підписаного документу. ОСОБА_2 по-перше, не отримувала жодних коштів, по - друге виник ризик, що вказаним документом ОСОБА_1 зможе незаконно скористатись, а по-третє оскільки гроші ОСОБА_3 позичав в гривнях, відповідно повернув кошти теж в гривнях, а відтак підстав для застосування курсової різниці, як на цьому акцентував увагу ОСОБА_1 не існує.

Доказами відсутності боргу є розписка від 16.09.2014 року на суму 354 000 грн. яку ОСОБА_1 повернув після отримання коштів в розмірі 355 000,00 грн., чим фактично підтвердив факт виконання розписки та відсутність боргу.

В судовому засіданні третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 суду пояснив, що дії ОСОБА_1 були з самого початку спрямовані на незаконне заволодіння документом, що надає право на отримання майнової вигоди, через економічну та юридичну необізнаність ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та довірчі відносини, які існували внаслідок родинних стосунків між ними.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16 березня 2014 року між позивачем та відповідачем будо укладено договір позики, відповідно до якого відповідач позичила у позивача грошові кошти в розмірі 13 (тринадцять) тисяч доларів США до 20 листопада 2014 року.

Дана обставина підтверджується дослідженою в судовому засіданні розпискою від 16 березня 2014 року з якої вбачається, що «Я, ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_3 виданий 18 липня 2002 року, проживаю АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_1 отримала кошти в сумі 13000 США прописю (тринадцять тисяч доларів США). Кошти отримала у ОСОБА_1 проживаючого у АДРЕСА_3 терміном до 20 листопада 2014 року. Гарантією повернення коштів є АДРЕСА_4 . 16.03.2014 р. підпис прізвище ОСОБА_2 Підтверджую: підпис ОСОБА_3 паспорт НОМЕР_4 виданий 18 квітня 1997 року.»

Висновком експерта Київської незалежної судово-експертної установи Кривошеїною О.П № 21130 від 09 лютого 2017 року, виготовленого на виконання ухвали суду про призначення судової почеркознавчої експертизи встановлено, що підпис від імені ОСОБА_2 в розписці про отримання грошової позики від 16 вересня 2014 року виконаний самим самою ОСОБА_2 . Рукописні записи в розписці про отримання грошової позики від 16 вересня 2014 року виконані самою ОСОБА_2 . Ознак, які б вказували на незвичні умови виконання (що впливають на порушення звичного процесу письма) підпису і рукописних записів в розписці про отримання грошової позики від 16 вересня 2014 року, виявлено не було.

З дослідженого в судовому засіданні висновку експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи документів від 01 серпня 2019 року №23498/18-34/21159-21194/19-34 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз вбачається:

п.1 У розписці від імені ОСОБА_2 на суму 13 000,00 доларів США, датованій 16.09.2014 записи і підписи виконані кульковими ручками, спорядженими пастами синьо-фіолетового кольору. В основний текст розписки від імені ОСОБА_2 на суму 13 000,00 доларів США, датованій 16.09.2014 вносились зміни до первинного тексту розписки шляхом: виправлення - частини записів верхньої частини літери «к» слова «коштів», нижньої частини літери «к» та верхньої частини літери «в» та літер «артира» слова «квартира», що містяться у 13 рядку; нижньої частини цифри «5» зазначенні номеру будинку та нижньої частини літери «е» слова «Рівне», що містяться у 14 рядку документа та дописування частини записів позначки «(», яка міститься у 7 рядку, запису та позначці «США)», які містяться у 8 рядку; літери «є» та літер «артира» слова «квартира», що містяться у 13 рядку, що призвело до змін у первісному тексті документа;

п.2.В розписці від імені ОСОБА_2 на суму 13 000,00 доларів США датованій 16.09.2014 відсутні ознаки штучного зістарювання документа.

П.3 та 4. Основний текст розписки від імені ОСОБА_2 на суму 13 000,00 доларів США датована 16.09.2014 виконаний у період часу, ймовірно, раніше березня 2015 року. Більш точно встановити період виконання досліджуваних записів у документі не представляється можливим з причини малої кількості наданих зразків порівнянні зі штрихами паст такої ж рецептури, як і у досліджуваних записах.

Отже, виконання розписки у вказану в документі дату - 16.09.2014 не виключається.

Встановити час виконання дописок та виправлень у розписці від імені ОСОБА_2 на суму 13000,00 доларів США датована 16.09.2014 не представляється можливим з причини відсутності зразків порівняння зі штрихами паст такої ж рецептури, як і у записах (елементах записів) дописок та виправлень.».

Станом на день винесення рішення суду заборгованість за договором позики відповідачем позивачу не повернута.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст.534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість за договором позики становить: 13000,00 доларів США (тринадцять тисяч доларів США 00 центів), суму процентів за користування грошовими коштами в розмірі 7135,76 доларів США (сім тисяч сто тридцять п`ять доларів 76 центів).

Відповідачем вказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків з даного приводу суду не подано, а тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний.

Відповідно до вимог частини першої статті 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 78,79,80,81 ЦПК України встановлені вимоги щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів.

Суд визнає, що ОСОБА_1 довів правомірність своїх вимог, натомість ОСОБА_2 в обґрунтування своїх заперечень не надала суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження спростування доказів про написання розписки на отримання позики, і факту отримання грошових коштів, тому її твердження про відсутність договірних стосунків з позивачем є голослівними.

Доводи відповідача про те, що розписка була безгрошовою, оскільки коштів вона фактично не отримувала, а тому договір позики не укладався є безпідставними, оскільки такі твердження відповідачем не доведені.

З викладеного суд приходить до висновку, що між сторонами було укладено договір позики, оскільки наявність розписки у позикодавця свідчить про невиконання зобов`язання позичальником, а доказів про повернення коштів, а також про вимушеність в написанні розписки під тиском відповідачем суду не надано.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення.

При визначенні розміру боргу, що підлягає до стягнення, суд стягує гривневий еквівалент суми боргу, станом курсу долара згідно курсу НБУ, на день винесення рішення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду та в подальшому при подачі заяви про збільшення позовних вимог позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 4537,67 грн., витрати за проведення судової експертизи в розмірі 4651,35 грн.; та витрати на оплату правової допомоги в розмірі 900,00 грн., рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,137,141,263,264,265,268,

273,354 ЦПК України, ст.ст.509,526,530,534,611,612,625,629,1046-1050 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 про стягнення суми боргу - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , іпн. НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , іпн. НОМЕР_2 борг за договором позики у розмірі 13000,00 доларів США (тринадцять тисяч доларів США 00 центів), що еквівалентно 303 862 грн. за курсом, встановленим НБУ на день прийняття рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 , іпн. НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , іпн. НОМЕР_2 суму процентів за користування грошовими коштами в розмірі 7135,76 доларів США (сім тисяч сто тридцять п`ять доларів 76 центів), що еквівалентно 166791,25 грн., встановленим НБУ на день прийняття рішення; суму трьох процентів річних в розмірі 1170,68 доларів США (одна тисяча сто сімдесят доларів США 68 центів), що еквівалентно 27363,47 грн. за курсом, встановленим НБУ на день прийняття рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 , іпн. НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , іпн. НОМЕР_2 судові витрати по справі, а саме 4651,35 грн. витрат за проведення судової експертизи; 900,00 грн. витрат на оплату правової допомоги; та 4537,67 грн. понесені судові витрати по справі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 .

Суддя :