Справа № 364/1453/18
Провадження № 2/364/62/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.19 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Макаренко Л.А.,

при секретарі судового засідання Кулинич Г.І.,

за участю:

сторони не зявилися,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Володарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі Володарське РВ ДВС ГТУЮ у Київській області),

Сквирського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі Сквирське ОУ ПФУ у Київській області),

про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 29.11.2018 р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Володарського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області та Сквирського ОУ ПФУ у Київській області про скасування арешту майна, в якій Позивач просить суд: скасувати арешт, накладений на її майно постановою державного виконавця Кулінської С.А. від 27.11.2012 р. № 35409992.

На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач у позові зазначила, що 04.07.2018 р. державним реєстратором відмовлено їй у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 41890824 у звязку із встановленням наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на її нерухоме майно, а саме: арешт всього майна Позивача, що накладений був постановою державного виконавця від 27.11.2012 р. у виконавчому провадженні № 35409992 (далі ВП № 35409992), що було відкрито на підставі вимоги Сквирського ОУ ПФУ у Київській області від 14.04.2011 р. № 161-у. Проте це виконавче провадження вже завершено на підставі постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.12.2012 р. Також за довідкою Сквирського ОУ ПФУ в Київській області від 09.08.2018 р. № 3248/10 заборгованість по сплаті страхових внесків до ПФУ ОСОБА_1 відсутня. Будь-яких виконавчих проваджень щодо Позивача на виконанні на сьогодні не перебуває, наявну заборгованість, що існувала в минулому перед ПФУ, Позивач погасила добровільно. При цьому Позивач не може оскаржити дії (бездіяльність) державного виконавця щодо скасування арешту, оскільки на тепер виконавче провадження, в якому було накладено арешт, відсутнє, матеріали виконавчого провадження знищено, а тому Позивач звернулася до суду в порядку позовного провадження.

Ухвалою суду від 04.12.2018 р. відкрито провадження в справі, визначено здійснення розгляду справи в порядку загального позовного провадження, встановлено Відповідачам строк для подання відзивів, призначено підготовче судове засідання на 22.01.2019 р.; ухвалою суду від 22.01.2019 р. справу призначено до судового розгляду на 08.02.2019 р.

У судове засідання 08.02.2019 р. Позивач та її представник не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені; до суду представником Позивача 22.01.2019 р. подано заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а.с. 41).

Представники Відповідачів у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, до суду подали клопотання про розгляд справи без їх участі, просять розглянути справу за наявними матеріалами (а.с. 40, 52, 54), відзиву із запереченнями проти позову до суду не подавали.

За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею; учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті 211 ЦПК України); у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).

Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.

Судом встановлено, що Позивач є власником, зокрема, такого майна: 1/3 земельної ділянки площею 3,782 га в смт Володарка Київської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:001:0013, що підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 12-13).

04.07.2018 р. державним реєстратором Володарської районної державної адміністрації Київської області прийнято рішення про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 41890824 у звязку із встановленням в Державному реєстрі речових прав зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно, а саме: арешту всього майна ОСОБА_1 (а.с. 9).

Зазначений арешт майна Позивача накладено на все її майно постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 від 27.11.2012 р. у ВП № 35409992 (а.с. 11), відкрито за вимогою Управління ПФУ у Володарському районі Київської області від 14.04.2011 р. № 161-у, сума звернення до стягнення 879,06 грн. (а.с. 10-11). Цей виконавчий документ предявлявся повторно 20.11.2012 р. та 21.01.2013 р. (а.с. 22).

Зазначене ВП № 35409992 завершено постановою названого вище державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.12.2012 р., повторно 19.07.2013 р. (а.с. 11, 22-26). За станом на тепер виконавчі документи стосовно Позивача на виконанні не перебувають, що підтверджено листом Володарського РВ ДВС ГТУЮ в Київській області від 27.11.2018 р. (а.с. 22).

Крім того, за довідкою від 09.08.2018 р. № 3248/10 Сквирського ОУ ПФУ в Київській області (Відповідач), яке було стягувачем у зазначеному виконавчому провадженні щодо Позивача, заборгованість по сплаті страхових внесків до ПФУ ОСОБА_1 відсутня (а.с. 16).

Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу; способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує право.

За нормами частин першої, другої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-XIV (що діяв на час винесення 27.11.2012 р. постанови про арешт майна Позивача) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення; арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Разом з тим за вимогами частини другої статті 50 названого Закону у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець повинен був зазначити про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до частини пятої статті 59 чинного на сьогодні Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту (зокрема, правовий висновок Верховного Суду України від 15.03.2013 р. у справі № 6-26цс13).

З огляду на наведене та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що передбачені законом підстави для подальшого перебування всього його майна Позивача, зокрема нерухомого майна, під арештом відсутні.

Положеннями статті 41 Конституції України, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Наявність арешту на майно Позивача за відсутності правових підстав для цього порушує її право власності, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Тому Позивач як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК).

Зважаючи на наведене та враховуючи те, що обставини, які стали підставою для арешту майна боржника ОСОБА_1 на сьогодні відсутні, а продовження дії арешту порушує права Позивача, суд дійшов до висновку, що спосіб захисту, обраний Позивачем у вигляді зняття арешту з майна є обґрунтованим та таким, що передбачений законом.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог Позивача.

Питання щодо стягнення з Відповідачів (органів державної влади) на користь Позивача судових витрат судом не вирішується, оскільки таке питання Позивачем перед судом не порушувалося, розрахунків цих витрат суду не надано. Надалі це питання може бути вирішено судом шляхом ухвалення додаткового рішення за обґрунтованою заявою Позивача, поданою в порядку і в строки, визначені статтею 270 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись статтями 15, 16, 391 Цивільного кодексу України, статтями 2-4, 12, 13, 89, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 272, 273, 351, 352, 354, 355, підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Володарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та Сквирського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області про скасування арешту майна задовольнити повністю.

Скасувати арешт, накладений на майно ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) постановою заступника начальника ВДВС Володарського РУЮ ОСОБА_2 від 27.11.2012 р. № 35409992.

Копії цього рішення суду надіслати сторонам.

Рішення суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Володарський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення (підпункт 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, постанови Верховного Суду від 19.07.2018 р. у справі № 640/20036/17, від 17.12.2018 р. у справі № 17/86).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано; в разі подання такої скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А. Макаренко