КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/7955/19 Головуючий у І інстанції Фролова І.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціальна молодіжна ініціатива» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціальна молодіжна ініціатива» про визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним посилаючись на те, що 27 червня 2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Соціальна молодіжна Ініціатива» було укладено договір № CMI/02/333 купівлі-продажу майнових прав, за змістом якого позивач купує майнові права на об`єкт нерухомості, а саме квартиру під будівельним АДРЕСА_3, загальною площею 33,66 кв.м., розташовану у секції №2 на 19 поверсі в житловому будинку з приміщеннями соціально-громадського призначення та підземним паркінгом на АДРЕСА_1 , який розташований на ділянці з кадастровим номером: :91:950:0053.

Крім того, 03 липня 2014 року між позивачем та ТОВ «Соціальна молодіжна Ініціатива» було укладено договір № СМІ/02/325 купівлі-продажу майнових прав, згідно умов якого позивач купує майнові права на об`єкт нерухомості, а саме квартиру під будівельним АДРЕСА_4, загальною площею 33,66 кв.м., розташовану у секції №2 на 18 поверсі в житловому будинку з приміщеннями соціально-громадського призначення та підземним паркінгом на АДРЕСА_1 , який розташований на ділянці з кадастровим номером: :91:050:0053.

На виконання вказаних умов договору позивачем було сплачено 100 % вартості квартири АДРЕСА_4, АДРЕСА_3 , у відповідності до умов договорів. Плановий термін закінчення будівництва - 3 квартал 2014 року, плановий термін введення в експлуатацію - 1 квартал 2015 року. Поряд із тим, будівництво будинку на час звернення до суду із позовом не закінчено, будинок не введений в експлуатацію, що стало підставою для звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

На підставі викладеного, позивач просив суд першої інстанції визнати за ним право власності на майнові права на об`єкти нерухомості, а саме: квартиру АДРЕСА_3 , та квартиру АДРЕСА_4 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2019 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на майнові об`єкти нерухомості, а саме: квартиру АДРЕСА_3 , та квартиру АДРЕСА_4 .

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива» зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що відповідно до умов договорів, укладених між сторонами, позивач може зареєструвати за собою право власності на нерухоме майно лише після отримання відповідачем сертифікату на об`єкт будівництва, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації та введення Об`єкта капітального будівництва в експлуатацію.

З аналізу змісту договорів вбачається, що позивач отримав лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно, оскільки порядок оформлення права власності на об`єкт інвестування можливий після прийняття такого об`єкта до експлуатації у відповідності до Закону України «Про інвестиційну діяльність» та Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива» просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з урахуванням наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 червня 2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Соціальна молодіжна Ініціатива» було укладено договір № CMI/02/333 купівлі-продажу майнових прав, за змістом якого позивач купує майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених цим Договором, та у відповідності до норм Цивільного кодексу України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до п. 1.1 Договору № CMI/02/333 Об`єкт капітального будівництва - житлово-офісний комплекс з нежилими приміщеннями на АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :91:050:0053, право на спорудження якого виникло у ТОВ «Соціальна Молодіжна Ініціатива» на підставі дозволу на виконання будівельних робіт № ІУ 64 від 30 липня 2013 року та державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 456727.

Відповідно до п. 1.3 Договору № CMI/02/333 майнові права - це всі права на Об`єкт нерухомості, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Соціальна Молодіжна Ініціатива» (). Майнові права відчужуються Покупцю, який у випадку належного виконання умов цього Договору набуває у майбутньому право власності на Об`єкт нерухомості.

Згідно з п. 1.2 Договору № CMI/02/333 Об`єкт нерухомості - складова та невід`ємна частина Об`єкту капітального будівництва, яка виражена у вигляді квартири, організацію будівництва якого здійснює Продавець. Характеристики Об`єкта нерухомості та інформація, яка його ідентифікує, надана в п. 2.2 цього Договору.

За умовами п. 2.2 Договору № CMI/02/333 Сторони домовились, що Об`єктом нерухомості, Майнові права на який передаються за даним Договором, є Об`єкт нерухомості, розташований в Об`єкті капітального будівництва за адресою: АДРЕСА_1 » з наступними характеристиками: однокімнатна квартира за будівельним номером АДРЕСА_3, загальною площею 33,66 кв.м., розташовану у секції №2 на 19 поверсі.

03 липня 2014 року між позивачем та ТОВ «Соціальна Молодіжна Ініціатива» було укладено договір № СМІ/02/325 купівлі-продажу майнових прав.

Відповідно до п. 1.1 Договору № СМІ СМІ/02/325 Об`єкт капітального будівництва - житлово-офісний комплекс з нежилими приміщеннями на АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :91:050:0053, право на спорудження якого виникло у ТОВ «Соціальна Молодіжна Ініціатива» на підставі дозволу на виконання будівельних робіт № ІУ 64 від 30 липня 2013 року та державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 456727.

Згідно з п. 1.3 Договору № СМІ/02/325 майнові права - це всі права на Об`єкт нерухомості, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Соціальна Молодіжна Ініціатива» (). Майнові права відчужуються Покупцю, який у випадку належного виконання умов цього Договору набуває у майбутньому право власності на Об`єкт нерухомості.

За умовами п. 1.2 Договору № СМІ/02/325 Об`єкт нерухомості - складова та невід`ємна частина Об`єкту капітального будівництва, яка виражена у вигляді квартири, організацію будівництва якого здійснює Продавець. Характеристики Об`єкта нерухомості та інформація, яка його ідентифікує, надана в п. 2.2 цього Договору.

Відповідно до п. 2.2 Договору № СМІ/02/325 Сторони домовились, що Об`єктом нерухомості, Майнові права на який передаються за даним Договором, є Об`єкт нерухомості, розташований в Об`єкті капітального будівництва за адресою: АДРЕСА_1 » з наступними характеристиками: трикімнатна квартира за будівельним номером АДРЕСА_4, загальною площею 33,66 кв.м., розташовану у секції №2 на 118 поверсі.

Позивач сплатив 100% вартості квартири АДРЕСА_3, квартири АДРЕСА_4 та виконав всі умови договору, що підтверджується платіжним дорученням №1 від 03 липня 2014 року, платіжним дорученням № 1 від 08 липня 2014 року, Довідкою про фінансування 100% майнових прав на Об`єкт нерухомості по Договору № СМІ/02/333 від 27 червня 2014 року, Довідкою про фінансування 100% майнових прав на Об`єкт нерухомості по Договору № СМІ/02/325 від 03 липня 2014 року.

Пунктами 2.6, 2.7. Договору № СМІ/02/325 та Договору № СМІ/02/333 передбачено, що Плановий термін закінчення будівництва - 3 квартал 2014 року. Плановий термін введення в експлуатацію -1 квартал 2015 року.

Відповідно до п. 3.1. Договорів, майнові права на Об`єкт нерухомості за цими Договорами закріпляються за Покупцем у момент видачі Довідки про оплату 100% майнових прав.

Об`єкт нерухомості передається Продавцем Покупцю шляхом підписання Акту прийому-передачі Об`єкта нерухомості (п. 3.3. Договорів), разом із тим такі акти між сторонами не були підписані.

Як передбачено п. 3.6. Договорів, після реєстрації свідоцтва про право власності на Об`єкт нерухомості, у порядку встановленому чинним законодавством України, Покупець має право володіти, користуватись та розпоряджатись Об`єктом нерухомості без обмежень.

Відповідно до п. 5.2.4. Договорів, ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива» зобов`язане забезпечувати будівництво Об`єкту капітального будівництва та введення його в експлуатацію.

На підставі викладеного та з урахуванням того, що укладені між сторонами договори за своєю правовою природою є інвестиційними договорами, а тому невиконання відповідачем зобов`язань за договором призводить до порушення прав позивача, а саме через порушення відповідачем строку прийняття об`єкта фінансування в експлуатацію та порушення строку його передачі позивачу у останнього відсутня можливість зареєструвати право власності на цей об`єкт у встановленому законом порядку, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог та визнання за позивачем права власності на нерухоме майно.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не може погодитися з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до статей 526, 527, 530-532 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України).

Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Разом з тим статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 331 ЦК України визначає загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Вказаними нормами права визначено порядок оформлення права власності (здійснення державної реєстрації права власності) на об`єкт інвестування після прийняття такого об`єкта до експлуатації.

Оскільки відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 цього Кодексу.

Крім того, на час укладення сторонами договорів про купівлю-продаж майнових прав правовідносини щодо залучення коштів фізичних осіб з метою фінансування будівництва, порядку управління цими коштами регулювалося Законом України від 18 вересня 1991 року № 1560-XII «Про інвестиційну діяльність» та Цивільним кодексом України.

Отже, виникнення права власності на новостворений об`єкт нерухомості на підставі судового рішення зазначеними нормами та нормою статті 331 ЦК України не передбачено.

Зазначеними нормами законодавства визначено порядок оформлення права власності (здійснення державної реєстрації права власності) на об`єкт інвестування після прийняття такого об`єкта до експлуатації.

З урахуванням того, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14, від 24 червня 2015 року у справі № 6-318цс15, від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1502цс15, від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1732цс15, від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1920цс15, від 10лютого 2016 року у справі № 6-2250цс15, від 25 травня 2016 року у справі № 6-503цс16, від 30 березня 2016 року у справі № 6-3129цс15, від 30 березня 2016 року у справі № 6-265цс16, від 23 березня 2016 року у справі № 6-289цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-290цс16, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2994 цс15 та постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі №2-856/12.

Отже, установивши, що предметом договорів є майнові права на нерухоме майно, суд дійшов помилкового висновку про визнання за позивачем права власності, оскільки за змістом укладених між сторонами договорів, позивач отримав лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно.

У даній справі позивач виконав свої грошові зобов`язання за договорами купівлі-продажу майнових прав, повністю сплативши вартість, установлену вказаними договорами, тобто вчинив дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об`єкт будівництва, а відповідач ухилився від надання необхідних для оформлення права власності позивача документів на майно, чим порушив умови договорів, укладених між сторонами.

Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. При цьому спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити грошові кошти тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, порушене право інвестора підлягає захисту шляхом зобов`язання забудовника виконати умови укладених між сторонами договорів у частині зобов`язання останнього здійснити всі необхідні дії щодо введення об`єкта нерухомості в експлуатацію та/або передати позивачу документи (копії документів, нотаріальні копії документів, оригінали документів та інше), що необхідні для оформлення права власності на об`єкти нерухомості.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі № 367/1623/15-ц (провадження № 61-4466св18).

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням того, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та відмову в задоволенні позовних вимог, то судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача у справі.

З урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом у відповідності до положень ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», сплачений ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива» судовий збір за звернення до суду з апеляційною скаргою слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 369, 374, 376 України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціальна молодіжна ініціатива» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціальна молодіжна ініціатива» про визнання права власності скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціальна молодіжна ініціатива» про визнання права власності відмовити.

Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Соціальна молодіжна ініціатива» сплачений ним судовий збір у розмірі 8482 грн. 32 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2019 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач:Товариство з обмеженою відповідальністю «Соціальна молодіжна ініціатива», місце знаходження: 04112, м. Київ, вул. Руданського, 3 А, .

Суддя-доповідач

Судді: