РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року Рівненський міський суд

в особі судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне під час підготовчого судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнення судових витрат,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнення судових витрат звернулась ОСОБА_1

Ухвалою Рівненського міського суду від 07 лютого 2019 року позовні вимоги позивача в частині стягнення судових витрат залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивач суду пояснила, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 6 жовтня 1990 року, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя між ними не склалось. Відповідач зловживає спиртними напоями, що призвело до того, що сім'я розпалась. Більше п'яти років вони з сином проживають в м.Рівне, а відповідач зареєстрований та проживає в с.Жаврів Гощанського району Рівненської області. За цей час вона прийшла до висновку, що примирення між ними бути не може, ні вона ні відповідач не шукають шляхів до примирення.

Крім того, відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надає не регулярно і не в належній сумі.

Тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини.

В судове засідання відповідач не з'явився, однак подав до суду заяву у якій просив провести розгляд справи у його відсутності заявлені вимоги визнає.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 6 жовтня 1990 року.

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 виданим 06 жовтня 1990 року будинком урочистих подій м.Ровно Ровенської області, з якого вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб 6 жовтня 1990 року, про що зроблено запис за №1905. після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові ОСОБА_2, дружині ОСОБА_1.

Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому зсіданні свідоцтвом про народження НОМЕР_2 виданим 10 квітня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Рівне, про що зроблено відповідний актовий запис за №766. Батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі тривалий час проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, між ним припинено сімейні відносини, позивач втратила до відповідача почуття любові, фактично їх сім'я розпалась, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими, доведеними, та такими, що підлягають до повного задоволення.

З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов'язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду в частині позовних вимог про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.110-112,141,180-182 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задоволити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 6 жовтня 1990 року Будинком урочистих подій м.Ровно Ровенської області, актовий запис №1905 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого с.Жаврів Гощанського району Рівненської області, іпн.НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючої АДРЕСА_1, іпн.НОМЕР_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду - 06 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого с.Жаврів Гощанського району Рівненської області, іпн.НОМЕР_3 судовий збір в розмірі 704,80 грн. та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживає АДРЕСА_1, іпн.НОМЕР_4.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований с.Жаврів Гощанського району Рівненської області, іпн.НОМЕР_3.

Суддя :