ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства Страхової компанії Уніка, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПрАТ СК Уніка, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 22 грудня 2014 року близько 11:40 на Запорізькому шосе в районі електроопори №47 у м.Дніпропетровську, сталося зіткнення автомобіля Мерседес Бенц-413, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , з автомобілем «Шевроле Еванда» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався попереду нього в полосі для руху. Після зіткнення автомобіль «Шевроле Еванда» продовжив рух у некерованому стані через напрямок зустрічного руху та зупинився в заїзному кармані, в цей момент в четвертому ряду для руху автомобілів рухався автомобіль «Джилі МК», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , в попутному з напрямку, який в свою чергу без застосування гальмування скоїв відворот рулевого колеса вліво та виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з її автомобілем «Ніссан Кашкай» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням її чоловіка ОСОБА_6 , який рухався у зустрічному напрямку у третьому ряду для руху. Автомобіль «Ніссан Кашкай» належить їй на праві власності. У зв`язку з тим, що внаслідок даної ДТП водію автомобіля «Джилі МК» були спричинені тілесні ушкодження, слідчим СВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області старшим лейтенантом Тимошенко Є.В. було відкрите кримінальне провадження, яке продовжувалося до липня 2016 року. 12 липня 2016 року слідчим СВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області старшим лейтенантом міліції Тимошенко Є.В. була винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку з тим, що тілесні ушкодження внаслідок ДТП отримав ОСОБА_3 , в діях якого є порушення ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням даного ДТП. 14 вересня 2016 року Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_3 визнано винним у вчинені правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП України, та звільнено від відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Згідно з висновком судового експерта №07/15АА у кримінальній справі №0000906 матеріальні збитки, завдані їй, як власнику автомобілю «Нісан Кашкай» становить 265973 грн. 36 коп. 12 червня 2014 року між ОСОБА_3 та ПрАТ СК Уніка було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та було видано поліс №АІ/ 2878892, терміном дії з 14 червня 2014 року по 13 червня 2015 року (включно), де застрахованим транспортним засобом є автомобіль «Gееlу МК», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 . Враховуючи, що розмір страхової виплати по ОСАГО на момент здійснення ДТП був встановлений на рівні 50 000 грн., нею як власником автомобіля, для відшкодування страхової виплати 30 вересня 2016 року до ПрАТ СК Уніка була подана заява про страхове відшкодування вищезазначеної суми. 02 листопада 2016 року від ПрАТ СКУніка була отримана відмова від виплати, на підставі п.37.1.4 ст. 37 І Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування протягом одного року. На підставі викладеного, ОСОБА_2 просила суд стягнути з ПрАТ СК Уніка та ОСОБА_3 на її користь грошові кошти у сумі 265 973 грн. 36 коп. у відшкодування завданої їй матеріальної шкоди, кошти у сумі 20 000 у відшкодування завданої їй моральної шкоди, а всього суму у розмірі 285 973 грн. 36 коп., судові витрати по справі покласти на відповідачів.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить рішення суду від 21 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення її позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною 1 ст. 1192 цього ж Кодексу передбачено, що з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Як зазначено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01 лютого 2012 року, «Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010 - 2011 роках», вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, судам слід звернути увагу на положення ст. 1192 ЦК України, згідно з яким з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі.

В п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.

У разі, коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості, перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, детально регламентовано ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» від 01 липня 2004 року N 1961-IV (із відповідними змінами).

Статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця ДТП.

Вважається, що положення цієї норми на підставі ст. 8 ЦК України можуть застосовуватися при відшкодуванні шкоди не лише страховиком, а й іншими особами, які несуть відповідальність за її заподіяння.

З постанови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 вересня 2016 року у справі №201/11419/16-п вбачається, 22 грудня 2014 року близько 11:40 на Запорізькому шосе в районі електроопори №47 у м.Дніпропетровську, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Джилі МК», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Ніссан Кашкай» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався в зустрічному напрямку, чим

порушив п.10.1 ПДР України.

Також з цієї постанови вбачається, 22 грудня 2014 року за заявою ОСОБА_3 внесено відомості до ЄРДР щодо вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.286 КК України. В рамках вказаного кримінального провадження встановлено, що водій ОСОБА_3 не застосував гальмування та скоїв відворот рулевого колеса вліво та виїхав на смугу зустрічного руху. В діях ОСОБА_3 є порушення ПДР України, які заходяться в причинному зв`язку з настанням даного ДТП.

Водія ОСОБА_3 визнано винним в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку для притягнення до адміністративної відповідальності (т.1 а.с.55).

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2016 року постанова Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 вересня 2016 року залишена без змін (т.1 а.с.53, 54).

Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

12 липня 2016 року слідчим СВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області старшим лейтенантом міліції Тимошенко Є.В. була винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України (т.1 а.с.58).

Ухвалою слідчого судді Бабушкіннського районного суду м.Дніпрпетрвська від 30 січня 2017 року постанову слідчого СВ ДВП ГУПН в Дніпропетровській області Тимошенко Є.В. від 12 липня 2016 року про закриття кримінального провадження №0000906 скасовано (т.1 а.с.77).

Автомобіль «Ніссан Кашкай» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , яким на момент ДТП керував водій ОСОБА_6 , належить на праві власності позивачу ОСОБА_8 (т.1 а.с.95, т.2 а.с. 2).

Автомобіль «Джилі МК», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3 .

Відповідно до полісу №АІ/2878892 терміном дії з 14 червня 2014 року по 13 червня 2015 року (включно) цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Джилі МК», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 застрахована ПрАТ «Київський страховий дім» з лімітом відшкодування 50 000 грн. (т.1 а.с.121).

З виписки з медичної карти стаціонарного хворого №11934/1286 вбачається, що ОСОБА_6 з 22 грудня 2014 року по 25 грудня 2014 року знаходився на лікуванні у відділенні політравми МКБ №16 травм внаслідок ДТП. 25 грудня 2014 року ОСОБА_6 був виписаний на амбулаторне лікування (т.1 а.с.51).

30 вересня 2016 року позивач, як власник автомобіля, звернулася із заявою до ПрАТ СК Уніка про страхове відшкодування суми на рівні 50 000 грн. (т.1 а.с.114).

02 листопада 2016 року позивачем від ПрАТ СК Уніка була отримана відмова від виплати, на підставі п.37.1.4 ст. 37 І Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування протягом одного року (т.1 а.с.50).

Згідно з висновком судового експерта №07/15АА у кримінальній справі №0000906, наданого позивачем, вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику транспортного засобу «Ніссан Кашкай» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 становить 265 973 грн. 36 коп., вартість відновлювального ремонту 285 701 грн. 34 коп. Ринкова вартість вказаного транспортного засобу становить 265 973 грн. 36 коп. (т.1 а.с.7-21).

З листа регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області від 19 жовтня 2017 року вбачається, що автомобіль «Ніссан Кашкай» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 реєструвався за ОСОБА_2 , 12 лютого 2015 року відбулась перереєстрація автомобіля при втраті свідоцтва про реєстрацію, за тим же власником. 12 лютого 2015 року вказаний транспортний засіб перереєстровано за ОСОБА_9 , а 08 квітня 2015 року перереєстровано з номерним знаком НОМЕР_5 за ОСОБА_10 (т.1 а.с.134).

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач просила суд стягнути з ПрАТ СК Уніка та ОСОБА_3 на її користь грошові кошти у сумі 265973 грн. 36 коп. у відшкодування завданої їй матеріальної шкоди, кошти у сумі 20 000 відшкодування завданої їй моральної шкоди, а всього суму у розмірі 285 973 грн. 36 коп., судові по справі покласти на відповідачів (т.1 а.с.1-6).

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Позивач ОСОБА_2 06 жовтня 2018 року уклала шлюб з ОСОБА_11 та змінила прізвище на - ОСОБА_12 (т.2 а.с.2).

З повідомлення Дніпропетровського ВП ГУПН в Дніпропетровській області від 15 липня 2019 року слідство у кримінальному провадженні №0000906 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.286 КПК України (т.2 ас.41).

В судовому засіданні в апеляційному суді позивач зазначила, що належний їй автомобіль «Ніссан Кашкай» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 після ДТП вона продала за 70 000 грн., що також підтверджується довідкою-рахунком від 12 лютого 2015 року (т.2 а.с.40).

В п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду них і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснено, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Позивач в судовому засіданні в апеляційному суді зазначала, що вона не згодна з тим, що автомобіль є фізично знищеним.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця ДТП.

Під час розгляду справи в апеляційному суді на розгляд ставилося питання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи для встановлення вартості вказаного транспортного засобу до ДТП та після ДТП, дійсного розміру шкоди, спричиненої в результаті ДТП позивачу, як власнику пошкодженого автомобіля, оскільки вартість пошкодженого транспортного засобу до ДТП та після ДТП не встановлювалася, однак клопотань про призначення відповідної судової експертизи від учасників справи до суду не надходило.

Отже, згідно наданого до матеріалів справи висновку судового експерта №07/15АА у кримінальній справі №0000906, наданого позивачем, визначено, що вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику транспортного засобу «Ніссан Кашкай» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 становить 265 973 грн. 36 коп., вартість відновлювального ремонту становить 285 701 грн. 34 коп. Вартість матеріального збитку дорівнює ринкові вартості КТС, так як його відновлення економічно не обгрунтовано та становить - 265 973 грн. 36 коп.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди, оскільки належний позивачу транспортний засіб в результаті ДТП був фізично знищеним, так як його відновлення економічно не обгрунтовано, про що зазначено у наданому позивачем висновку експерта, та доказів його вартості до ДТП та після ДТП позивачем суду надано не було.

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої к порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В п.п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року розяснено, що встановлене цією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних них страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні шості, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з ми людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В обґрунтування розміру моральної шкоди у 20000 грн., позивачем зазначено про врахування усіх страждань, які довелося їй перенести, а саме: порушення звичайного способу життя, позбавлення внаслідок знищення автомобілю, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою.

Однак, належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного позивачем суду не надано.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не було надано суду належних доказів на підтвердження спричинення матеріальної шкоди, суд дійшов обгрунтиованого висновку про відмову у задоволенні позовних позивача вимог в частині відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про доведеність розміру завданих позивачу збитків в результаті ДТП є необґрунтованими та не підтверджуються належними доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до переоцінки висновків рішення суду, тлумачення норм права.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді