Справа № 729/1223/18
2/729/25/19 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

07 лютого 2019 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді Бойко В.І., за участю секретаря судового засідання Шлапак Н.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_5 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Лесі Українки, 99, с. Веприк Бобровицький район Чернігівська область, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є законним представником інтересів своїх малолітніх дочок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які є власниками будинку за вказаною адресою. У даному будинку зареєстрований її колишній чоловік, батько дітей - ОСОБА_5, але з вересня 2015 року не проживає.

Позивач, його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечували.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, в порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У силу приписів цієї статті з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомив суд про поважність його неявки в судові засідання, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 , які кожна окремо показали, що вони проживають по сусідству з позивачкою по справі і добре знають її сім'ю. Їм відомо, що відповідач по справі, який доводиться позивачці колишнім чоловіком тривалий час не проживає за адресою позивачи. Ніяких перешкод щодо проживання у будинку відповідачу, позивачка не чинила.

Суд вислухавши позивачку, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і обєктивному дослідженні, та керуючись законом, суд приходить до наступного.

Встановлено, що батькамиОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с. 6, 7)

Свідоцтвами про право на спадщину та витягом з державного реєстру речових прав та їх обтяжень підтверджується, щоОСОБА_3, ОСОБА_4 є власниками будинку за адресою: вул. Лесі Українки, 99, с. Веприк Бобровицький район Чернігівська область (а.с. 9, 10, 11).

Як вбачається з довідки Новобасанської сільської ради №386 від 17.10.2018, за адресою: вул. Лесі Українки, 99, с. Веприк Бобровицький район Чернігівська область зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 12).

Актами обстеження умов проживання від 13.07.2018, 12.10.2018, підтверджується, що за вищевказаною адресою ОСОБА_5 зареєстрований,але з вересня 2015 року не проживає (а.с. 13, 14)

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном

Ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності та право приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплено право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України позивачу, як власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз вказаних норм цивільного законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст. 71,72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника.

Будинок за адресою: вул. Лесі Українки, 99, с. Веприк Бобровицький район Чернігівська область є майном (житлом) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, тому правовідносини між сторонами мають регулюватися відповідними нормами цивільного кодексу України.

Згідно приписів ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

За таких обставин позовні вимоги позивача є законним, обгрунтованими і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки у судовому засіданні беззаперечними доказами встановлено, що ОСОБА_5 не проживає у будинку за вказаною адресою понад рік без поважних причин, а тому його слід визнати таким, що втратив право користуватися вищевказаним житлом.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, на підставі зазначеної норми закону визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, тягне обов'язок органу реєстрації фізичних осіб зняти дану особу з реєстраційного обліку.

Керуючись ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим будинком № 99 по вулиці Лесі Українки, у с. Веприк Бобровицького району Чернігівської області, так як , був відсутнім в ньому без поважних причин понад рік.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Бойко