Єдиний унікальний номер 243/5431/19 Номер провадження 22-ц/804/3375/19

П О С Т А Н О В А

Іменем У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 року Донецький апеляційний суд в складі:

Головуючого судді Никифоряка Л.П.

Суддів Новікової Г.В., Халаджи О.В.

за участі секретаря судового засідання Ротар Я.Б.

розглянувши відкрито в залі судових засідань Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу що виникла із спадкових правовідносин за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними та стягнення сум страхових виплат, в якій Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області через представника Дунда ОСОБА_2 подана апеляційна скарга на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом в якому просила визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області /надалі Фонд/ щодо припинення страхових виплат ОСОБА_3 у зв`язку із втратою працездатності на виробництві за період з 01 березня 2015 року по 25 грудня 2017 року та просила стягнути на її користь суми страхового відшкодування що обліковуються за ОСОБА_3 , і не були виплачені спадкодавцю на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 68000,00грн, згідно долученого позивачем розрахунку.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2019 року провадження в частині позовних вимог до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними закрите.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Суд виходив з того, що ОСОБА_3 за життя були сплачені страхові виплати в сумі зазначеній в свідоцтві про право на спадщину та в задоволенні цих вимог відмовив. Та суд стягнув з Фонду на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування за період з 01 березня 2015 року по 25 грудня 2017 року в розмірі 62310,12грн.

На думку суду ОСОБА_1 , як спадкоємець, підтвердила своє право на отримання сум страхового відшкодування що належали спадкодавцю ОСОБА_3 за період з березня 2015 року по грудень 2017 року, які не зазначені в свідоцтві про право на спадщину.

Суд зробив висновок що спадкодавець не втрачав право на виплату сум страхового відшкодування що обліковуються в Краматорському міському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області за період з 01 березня 2015 року по 23 грудня 2017 року в загальному розмірі 62310,12грн та вважав що наведені суми є такими що нараховані та не виплачені ОСОБА_3 .

Згідно висновків суду відсутність звернення спадкодавця до органів Бахмутського (Артемівського) відділення Фонду після зняття ОСОБА_3 за його заявою з обліку в Костянтинівському відділенні Фонду в зв`язку з переходом у відділення Фонду в м. Артемівську в лютому 2015 року, не призвело до припинення таких виплат. Та обставини щодо необхідності продовження виплат суд першої інстанції пов`язував із обов`язком надання до органів Фонду з боку ОСОБА_3 довідки про взяття його на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, ненадання якої не має своїм правовим наслідком припинення виплат.

В апеляційній скарзі представник Фонду просив рішення скасувати в частині задоволених вимог та в цій частині у позові відмовити. В обґрунтування скарги заявник посилався на те, що внутрішньо переміщена особа ОСОБА_3 звернувся до Костянтинівського відділення Фонду та йому були призначені та виплачувались страхові виплати за період з березня 2014 року по лютий 2015 року та суд не врахував, що припинення страхових виплат здійснено з 01 березня 2015 року на підставі особистої заяви ОСОБА_3 за ініціативи останнього, в зв`язку із його переходом до Артемівського відділення Фонду.

Інша вимога апеляційної скарги заявником зводилась до того, що ОСОБА_3 , як особа яка мала право на страхові виплати в подальшому не скористався правом на отримання страхових виплат, оскільки до відділень Фонду в Донецькій області не звертався, не запитував інформації і не реалізував своє право, у зв`язку із чим Фондом страхові виплати ОСОБА_3 в спірний період не нараховувались та відсутні суми що належали спадкодавцю за життя і можуть бути включені до складу спадщини.

Також заявник стверджував про те, що продовження страхових виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюється за місцем перебування таких осіб та ОСОБА_3 після припинення виплат за його волею знехтував вимогами чинного законодавства та не вжив дій з метою реалізації права що було нерозривно пов`язане з його особою.

Заслухавши доповідача, за відсутності позивача та його представника повідомлених про час та місце судового розгляду належним чином, також за відсутності відповідача від представника якого надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

ОСОБА_1 є спадкоємцем заборгованості по страховим виплатам, яка зберігається в Краматорському міському відділенні Фонду та належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 в розмірі 7993,75грн /свідоцтво про право на спадщину за законом а.с.6а/.

ОСОБА_3 в період часу з березня 2014 року по лютий 2015 року одержував страхові виплати від НВП Донецької області ФССНВВ у м.Костянтинівці в сумі за період березень-жовтень 2014 року 126,30грн щомісяця та за період з листопада 2014 року по лютий 2015 року в розмірі 1725,05грн /довідка про доходи а.с.32/.

05 листопада 2014 року ОСОБА_3 звернувся до відділення фонду в м.Костянтинівці та просив тимчасово продовжити раніше призначену страхову виплату за листопад 2014 року у зв`язку із нещасним випадком на виробництві /заява а.с.38/.

ОСОБА_3 на підставі особистої заяви з 19 грудня 2014 року перебував на обліку, як внутрішньо переміщена особа, за адресою: АДРЕСА_1 та з 21 липня 2015 року довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 19 грудня 2014 року було знято з обліку в зв`язку із подвійною реєстрацією у м. Бахмут Донецької області /довідка № 01-20 від 13 червня 2019 року та довідка від 19 грудня 2014 року а.с.25, 41/.

Постановами відділення Фонду в м. Костянтинівка від 05 лютого 2015 року призначено потерпілому ОСОБА_3 перераховану щомісячну страхову виплату з 01 березня 2014 року та прийнято рішення про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати у зв`язку з тимчасовим місце проживання з 01 листопада 2014 року безстроково /а.с.36-37/.

Відповідно до інформації Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області Губань М.К. з листопада 2014 року по лютий 2015 року отримував страхові виплати в Костянтинівському міському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та заборгованість за 2014 рік у розмірі 7993,75грн (з 01 червня 2014 року по 25 грудня 2014 року) не виплачена /довідка № 01-03.2/1500 від 12 червня 2019 року а.с.29/.

В заяві від 15 грудня 2015 року на адресу Костянтинівського відділення Фонду Губань М.К. просив припинити виплати з 01 грудня 2015 року в зв`язку з переходом у відділення Фонду в м. Артемівську /а.с.35/.

За змістом двох постанов відділення Фонду в м. Костянтинівка страховий випадок та справу потерпілого ОСОБА_3 знято з обліку по причині передачі справи в межах області в Артемівське міське відділення Фонду з 28 лютого 2015 року та припинено всі страхові виплати у справі з 01 березня 2015 року /а.с. 33-34/.

В довідці Краматорського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області № 01-032/1501 від 12 червня 2019 року зазначено, що ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) перебував на обліку в Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та загальний розмір обліковуваних сум страхових виплат за період з 01 березня 2015 року по 25 грудня 2017 року 62310,12грн /а.с.30/.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зробив висновок про те, що страхові виплати що обліковувались за період з 01 березня 2015 року по 25 грудня 2017 року в сумі 62310,12грн за ОСОБА_3 є саме страховими виплатами які невиплачені через неподання застрахованою особою довідки про взяття його на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, що не може бути підставою для невиплати таких сум.

В апеляційному порядку сторони не заперечували встановлених судом обставин з приводу того, що за життя ОСОБА_3 була сплачена сума страхових виплат у розмірі 7993,75грн, яка була зазначена в свідоцтві про право на спадщину за законом, та ці обставини не можуть бути предметом перевірки в суді апеляційної інстанції.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції визнає, що висновки суду, викладені у рішенні не відповідають обставинам справи.

Так, при розгляді справи суд першої інстанції з`ясував, що підставою позову було отримання сум відшкодувань у зв`язку з ушкодженням здоровя, які належали спадкоємцеві, але не були ним одержані за життя, та входять до складу спадщини.

Згідно з вимогами статті 1227 ЦК України суми відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно свідоцтва про право на спадщину позивач є спадкоємцем заборгованості по страховим виплатам, яка зберігається в Краматорському міському відділенні Фонду та належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 в розмірі 7993,75грн.

Отже до складу спадщини ввійшли суми страхового відшкодування що належали спадкодавцю в сумі визначеній в свідоцтві про право на спадщину.

Разом з тим, позивач висловила вимогу про стягнення сум страхового відшкодування які на думку заявника безпідставно невиплачені та не ввійшли до свідоцтва про право на спадщину.

Закон України від 23 вересня 1999 року N 1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", який з 01 січня 2015 року діє у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року N 77-VII та має назву "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначає економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві.

Відповідно до підпункту "в" пункту 1 частини першої статті 21 Закону України N 1105-XIV (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я, виплачуючи йому, зокрема, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.

Статтею 40 вказаного Закону (в редакції до 01 січня 2015 року) було передбачено, що страхові виплати потерпілому провадяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком.

За обставинами справи, підтвердженими в судовому засіданні, спадкодавець ОСОБА_3 перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у відділенні Фонду у м. Костянтинівка, яке наразі знаходиться на території України та не відноситься до територій тимчасово окупованих.

В зазначеному відділенні ОСОБА_3 одержував страхові виплати в період часу з березня 2014 року по лютий 2015 року. 05 листопада 2014 року ОСОБА_3 звертався до відділення фонду в м. Костянтинівці та просив тимчасово продовжити раніше призначену страхову виплату за листопад 2014 року у зв`язку із нещасним випадком на виробництві та Фондом призначено потерпілому ОСОБА_3 перераховану щомісячну страхову виплату з 01 березня 2014 року і прийнято рішення про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати у зв`язку з тимчасовим місце проживання з 01 листопада 2014 року безстроково.

Тимчасове місце проживання визначено на підставі особистої заяви ОСОБА_3 з 19 грудня 2014 року за адресою: АДРЕСА_1 , за адресою за якою він перебував на обліку, як внутрішньо переміщена особа.

Та страховий випадок та справу потерпілого ОСОБА_3 знято з обліку і припинено всі страхові виплати на підставі заяви ОСОБА_3 від 15 грудня 2015 року поданої в Костянтинівське відділення Фонду з проханням припинити виплати з 01 грудня 2015 року в зв`язку з переходом у відділення Фонду в м.Артемівську.

Позивачем не заперечувалось, що потерпілий за життя не мав перешкод щодо звернення до відділення Фонду в м. Артемівську, яке він самостійно обрав та куди фактично не звертався і не скористався своїм правом на отримання призначених страхових виплат.

Суд першої інстанції захист права пов`язував із тим, що мало місце ненадання особі, яка не є внутрішньо переміщеною особою, довідки про взяття її на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО, та не звернення цієї особи до робочих груп Фонду на підконтрольній Україні території з заявою про нарахування виплат, що не є підставою для невиплати страхових платежів.

Однак такі висновки не ґрунтуються на встановлених у справі обставинах, оскільки спадкодавець ОСОБА_3 мав право на нарахування та виплату страхових виплат, яке підтвердив та відповідні страхові виплати отримував.

Та право спадкодавця на страхові виплати не є абсолютним, воно може підлягати законним обмеженням щодо дотримання порядку та процедури для їх отримання.

Та при вирішенні спору варто враховувати, що вираження волі ОСОБА_3 відбулось вчиненням певних дій, складанням та поданням письмової заяви до відділення Фонду в м. Костянтинівка в зв`язку з бажанням перейти у відділення Фонду в м. Артемівську, тобто в межах відділень які не відносяться до тимчасово окупованої території України або району проведення АТО, та не співвідносяться із вимогами щодо надання довідки про взяття ОСОБА_3 на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України і обмеженням прав потерпілої особи.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції не виконав вимоги закону про законність рішення суду та саме невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 376 ЦПК України задовольнити апеляційну скаргу, та частково скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог про стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 невиплаченого ОСОБА_3 страхового відшкодування в розмірі 62310(шістдесят дві тисячі триста десять),12грн за період з 01 березня 2015 року по 25 грудня 2017 року та в позові в цій частині відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області задовольнити.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2019 року скасувати в частині задоволених вимог про стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 невиплаченого ОСОБА_3 страхового відшкодування в розмірі 62310(шістдесят дві тисячі триста десять),12грн за період з 01 березня 2015 року по 25 грудня 2017 року.

Відмовити в частині позовних вимог про стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 невиплаченого ОСОБА_3 страхового відшкодування в розмірі 62310(шістдесят дві тисячі триста десять),12грн за період з 01 березня 2015 року по 25 грудня 2017 року.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 грудня 2019 року.

Судді: