КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Зотько Т.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І., Чобіток А.О.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової прокуратури Центрального регіону України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою Військової прокуратури Центрального регіону України на рішення Деснянського районного суду м.Києва від 09 вересня 2019 року,

встановив:

у жовтні 2018 року позивач звернувся до суду позовом, в якому просив стягнути з Державної казначейської служби на його користь моральну шкоду в розмірі 3 000 000 грн., посилаючись на те, що неправомірними діями Військової прокуратури Центрального регіону України йому було завдано душевних страждань.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 09 вересня 2019 року позов було задоволено частково, зобов`язано Державну казначейську службу України списати у безспірному порядку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Військова прокуратура Центрального регіону України подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що в апеляційному порядку оскаржується рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що 11 вересня 2015 року проти нього групою осіб було вчинено неправомірні дії, які мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у зв`язку з чим він звернувся до правоохоронних органів. Зазначав, що йому стало відомо про те, що одна з осіб, в діях якої були ознаки кримінального правопорушення, проходила військову службу, у зв`язку з чим матеріали кримінального провадження було передано до Військової прокуратури Дарницького гарнізону. Постановою прокурора від 28 вересня 2016 року було змінено кваліфікацію кримінального правопорушення на ч. 1 ст. 296 КК України та зроблено висновок про наявність ознак правопорушення в діях ОСОБА_1 , який у кримінальному провадженні є потерпілим. Позивач зазначав, що такі незаконні дії військової прокуратури завдали йому моральної шкоди, яку він оцінює в 3 000 000 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 09 вересня 2019 року позов було задоволено частково, зобов`язано Державну казначейську службу України списати у безспірному порядку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що перекваліфікація кримінального правопорушення відбулась незаконно, а тому позивачу має бути відшкодовано моральну шкоду, яку суд визначив в розмірі 10 000 грн.

Однак з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки він зроблений з порушення норм матеріального права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненим законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. В ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено право кожної особи в порядку, визначеному законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання на підставі ч. 1 ст. 15 ЦК України. Згідно зі статтею ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Положеннями ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (стаття 1).

Як вбачається з матеріалів справи, 11 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до управління поліції з заявою про вчинення кримінального правопорушення. Зазначав, що група невідомих осіб нанесла йому тілесні ушкодження та відкрито заволоділа належним йому майном. Вказана заява була зареєстрована у Єдиному реєстрі досудових розслідувань з кваліфікацією за ч. 2 ст. 186 КК України (а.с. 12)

Постановою прокурора Військової прокуратури Дарницького гарнізону від 28 вересня 2016 року у зазначеному кримінальному провадженні кримінальне правопорушення було перекваліфіковане з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 296 КК України. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що прокурор, проаналізувавши матеріали кримінального провадження та зібравши покази свідків, дійшов висновку про те, що ознаки кримінального правопорушення наявні саме в діях ОСОБА_1 , який є заявником, а тому правопорушення підлягає перекваліфікації (а.с.9-11).

Того ж дня постановою прокурора матеріали кримінального провадження були передані за підслідністю до Деснянського управління поліції ГУНП в м.Києві (а.с.7-8).

Постановою прокурора Київської місцевої прокуратури №3 від 05 липня 2018 року кваліфікація кримінального правопорушення була змінена з ч. 1 ст. 296 КК України на ч. 2 ст. 186 КК України (а.с.75).

Положеннями статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

В даному випадку позивач посилався на те, що моральної шкоди йому було завдано діями військової прокуратури, які він вважає незаконним, однак в чому саме полягало порушення його прав не зазначає.

Матеріали справи не містять доказів про те, що після перекваліфікації військовою прокуратурою правопорушення на ч. 1 ст. 186 КК України позивача було повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення. Доказів про те, що перекваліфікація призвела до порушення прав позивача у інший спосіб до суду також надано не було.

Крім того, суд звертає увагу на те, що за наслідками дослідження наявних в матеріалах справи доказів неможливо зробити висновок про те, що дії відповідача щодо перекваліфікації правопорушення в ході досудового розслідування є незаконними. Зазначення прокурором Київської місцевої прокуратури №3 у своїй постанові від 05 липня 2018 про те, що така перекваліфікація не мала юридичних підстав, не може свідчити про незаконність постанови, оскільки місцева прокуратура не є органом, наділеним повноваженнями оцінювати законність дій військової прокуратури в ході здійснення досудового розслідування в межах одного кримінального провадження. Вказані обставини судом першої інстанції враховані не були.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, відповідно до положень якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 2 ст. 1167 ЦК України визначена, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Крім того, позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди. При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 зазначав, що моральних страждань йому завдали дії військового прокурора та намагання поновити свої порушені права, однак не вказував, яким чином постанова про перекваліфікацію правопорушення вплинула на його ритм життя.

Положеннями ст. 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

В даному випадку висновок, зроблений судом першої інстанції, не відповідає обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню із ухваленням у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Військової прокуратури Центрального регіону України задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 09 вересня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової прокуратури Центрального регіону України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді