Справа № 505/4073/19
Провадження № 2-о/505/197/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.2019 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої судді - Павловської Г.В.,

при секретарі Шевчук С.В.,

за участю заявника ОСОБА_1

представника заявника - ОСОБА_2 , адвоката Куликової О.В.

заінтересованої особи - ОСОБА_3

представника заінтересованої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Подільську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах малолітнього ОСОБА_5 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 12.12.2019 року звернулась до суду з вказаною заявою, якою просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , яким встановити наступні тимчасові обмеження його прав з наступними заборонами, строком на 6 місяців, а саме: обмеження спілкування з постраждалою дитиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися на відстань 100 метрів до дитячого дошкільного навчального закладу №10 «Зіронька», м.Подільська Одеської області, який відвідує ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Також направити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 до Подільської міської ради Одеської області для проходження програми для кривдників строком на З (три) місяці.

Свою заяву обґрунтовує тим, що вона і заінтересована особа перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З ОСОБА_3 , вона перестала спільно проживати з 15.08.2017 у зв`язку з частими конфліктами, які постійно закінчувались психологічним, фізичним насильством.

ІНФОРМАЦІЯ_3 під час святкування дня народження сина, її чоловік ОСОБА_3 , вчинив конфлікт на ґрунті ревнощів, в присутності сина ОСОБА_5 під час якого наніс їй декілька ударів руками в область лівого плеча, після чого схопив її за руку і за волосся витяг з приміщення кухні до коридору де продовжив штовхати, коли вона вирвалась від нього він схопив своєю правовою рукою взуття і кинув їй в обличчя. Весь час їх малолітній син ОСОБА_5 був поруч і бачив все, що скоїв ОСОБА_3 , тобто дитина стала свідком фізичного насильства, яке скоїв ОСОБА_3 по відношенню до неї, як жінки, через ревність з надуманих ним самим підстав.

Вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24.09.2019 року ОСОБА_3 по вищезазначеному факту визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_1 зазначила, що сину, який безпосередньо був присутній при скоєнні ОСОБА_3 фізичного насильства відносно неї і який відповідно став свідком вчиненого насильства було спричинено психологічну шкоду. яка мала свої наслідки у вигляді емоційної напруженості, постійної зляканості, тривожності, погіршенням сну, в ночі дитина скрикувала, прокидалась і плакала.

Також, зауважила, що при відвідуванні і спілкуванні із сином двічі на місяць як встановлено рішенням виконавчого комітету Подільської міської ради Одеської області №374, ОСОБА_3 по відношенню до неї веде себе агресивно, здійснюючи на неї в присутності дитини психологічний тиск, висловлюючись відносно неї в присутності дитини фразами, які зачіпають і принижують її жіночу гідність, Малолітня дитина в присутності якої ОСОБА_3 висловлює ці образи бачить її емоційну напруженість, через що веде себе скуто, злякано. Вважає, що таке спілкування з батьком шкодить інтересам дитини.

Враховуючи зазначене, а також наявність агресивної поведінки ОСОБА_3 по відношенні до неї, на сьогоднішній день є реальна вірогідність повторного вчинення ОСОБА_3 відносно неї насильства в присутності спільної малолітньої дитини - ОСОБА_5 , що призведе до спричинення останньому психологічної шкоди і травми, а тому змушена звернутись до суду із вказаною заявою та вважає обґрунтованим застосування стосовно ОСОБА_3 спеціальних заходів, для забезпечення безпеки постраждалої малолітньої дитини, а саме: обмежувального припису стосовно нього та направлення на проходження програми для кривдників.

Ухвалою суду від 13.12.2019 року, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник - адвокат Куликова О.В. підтримали свою заяву просили суд її задовольнити. Пояснення навели аналогічні змісту поданої заяви.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти вказаної заяви в повному обсязі, провив відмовити у її задоволенні. Зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 дитина не була свідком конфлікту та жодного насилля відносно ОСОБА_1 у тому числі в присутності сина ОСОБА_5 після 01.08.2019 року він не вчиняв. Крім того, вказав, що шлюб між ними не розірваний, позов про розірвання шлюбу знаходиться на розгляді в Котовському міськрайонному суді Одеської області.

27.12.2018 року рішенням органу опіки та піклування виконкому Подільської міської ради було визначено порядок участі його, у вихованні малолітнього сина. Вищезазначене рішення виконкому заявниця з 01.08.2019 року категорично відмовляється виконувати, що позбавляє сина батьківського піклування, позбавляє спілкування з дідом та бабою, порушує права дитини, протиправні дії заявниці щодо невиконання рішення виконкому свідчать про намагання будь-яким чином всупереч закону позбавити його можливості спілкуватись із сином.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини у справі та виниклі спірні правовідносини, дійшов наступного висновку.

Згідно вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 19 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р.), держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Такі заходи захисту, у випадку необхідності, включають ефективні процедури для розроблення соціальних програм з метою надання необхідної підтримки дитині й особам, які турбуються про неї, а також здійснення інших форм запобігання, виявлення, повідомлення, передачі на розгляд, розслідування, лікування та інших заходів у зв`язку з випадками жорстокого поводження з дитиною, зазначеними вище, а також, у випадку необхідності, для порушення початку судової процедури.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

Згідно ст. 350-3 ЦПК України заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису, а також інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції.

Згідно ст. 350-4 ЦПК України в заяві про видачу обмежувального припису мають бути зазначені, зокрема, п. 3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Згідно ст.350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на даний час є подружжям.

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час подружжя проживає окремо, рішенням виконавчого комітету Подільської міської ради від 27.12.2018 р. №374 встановлено порядок участі батька ОСОБА_3 у вихованні його малолітнього сина ОСОБА_5 , який полягає у наступному: у відвідуванні і спілкуванні із сином два рази на місяць по суботам з 10:00 до 11:00 год. у присутності матері малолітнього - ОСОБА_1 на нейтральній території.

Вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24.09.2019 по справі № 505/2820/19, по розгляду матеріалів кримінального провадження ЄРДР №0000985 від 01.08.2019 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України ОСОБА_3 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Вирок суду набрав законної сили.

Вироком суду встановлено, що 01.08.2019 року, близько 14 год. 15 хв., в одній з кімнат квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , між обвинуваченим ОСОБА_3 його дружиною ОСОБА_1 , з якою останній тривалий час не проживає на спільній території, на ґрунті ревнощів виник конфлікт в ході якого у обвинуваченого раптово виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_1 . Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 усвідомлюючи і оцінюючи свої дії, з метою нанесення тілесних ушкоджень, передбачаючи наслідки своїх дій, умисно долонею правої руки наніс декілька ударів в область лівого плеча ОСОБА_1 після чого почав шарпати за ліву руку та в подальшому взяв у праву руку взуття і кинув в область обличчя останній, чим заподіяв потерпілій тілесні ушкодження, у вигляді забою м`яких тканин обличчя, забій м`яких тканин та синці лівого плеча та передпліччя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2019 року для ОСОБА_3 встановлено обмежувальний припис відносно заявниці ОСОБА_1 .

Нормами статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду із вказаною заявою, заявниця обґрунтувала заявлені вимоги тим, що її чоловік, ОСОБА_3 постійно при зустрічах із дитиною вчиняв з нею конфлікти, які постійно закінчувались психологічним, фізичним насильством відносно неї, що травмує психологічне здоров`я дитини.

В підтвердження цих обставин ОСОБА_1 надала довідку від 08.08.2019 року з психіатричного кабінету КНП «ЦРЛ Подільського району Куяльницької сільської ради», згідно якої ОСОБА_5 звертався до психіатра у зв`язку з ситуаційними емоційними розладами.

Як визначено п.3, 6, 7, 8 та 14 ч.1,Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Враховуючи викладені вище обставини справи, а також зазначені положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених в КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя; особи, які мають спільну дитину (дітей).

Приписами пунктів 5 та 6 частини 2 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків, зокрема: заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею та заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно ч.1 ч.2 ст.350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України"Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону, програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.

Згідно ч. 6, 7 ст. 28 Закону, кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством. Кривдник повинен мати можливість відвідувати програму для кривдників за власною ініціативою на добровільній основі.

Враховуючи наведені вище положення, направлення кривдника на проходження програми для кривдників є правом суду, а не його обов`язком. Також необхідно враховувати волевиявлення самого кривдника, який повинен мати можливість відвідувати програму для кривдників за власною ініціативою на добровільній основі.

За таких обставин, виходячи з матеріалів справи, суд не вбачає безумовних підстав для покладення обов`язку на ОСОБА_3 щодо проходження вказаної програми, а тому заява у вказаній частині задоволенню не підлягає.

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд насамперед враховуючи інтереси малолітньої дитини приходить до висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_3 з 01.08.2019 року не вчиняв психологічного насильства щодо малолітньої дитини ОСОБА_5 , також ніяких конфліктних ситуацій, підтверджуючих вчинення психологічного та фізичного насилля відносно заявниці в присутності сина ОСОБА_5 не відбувалось та заявником ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження цього.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст.ст. 293, 294, 350-1, 350-2, 350-5, 350-6, 350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», Конвенцією про права дитини, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на два місяці, яким встановити тимчасові обмеження його прав, з наступними заборонами:

- обмеження спілкування з постраждалою дитиною, - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- наближатися на відстань 100 метрів до дитячого дошкільного навчального закладу №10 «Зіронька», який відвідує ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

В іншій частині вимог - відмовити.

Повідомити про прийняте рішення Подільський ВП ГУНП в Одеській області для взяття ОСОБА_3 на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем прожиіання (перебування) заявника.

Рішення підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання Одеському апеляційному суду через Котовський міськрайонний суд Одеської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.В.Павловська

Повний текст рішення виготовлено 20.12.2019 року.