Провадження № 2-з/521/297/19
У Х В А Л А

23 вересня 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.

при секретарі - Юраш К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «КБ «Хрещатик» про визнання договорів відступлення права вимоги недійсними та їх скасування,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшла заява представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «КБ «Хрещатик» про визнання договорів відступлення права вимоги недійсними та їх скасування.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, заявниця вказує, що предметом позову по справі є визнання недійсним Договору № 13505 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 24.04.2018 року укладеного між ПАТ КБ «Хрещатик» та ОСОБА_2 та його скасування та визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 24.04.2018 року укладеного між ПАТ КБ «Хрещатик» та ОСОБА_2 та його скасування.

На думку заявниці, оскільки станом на сьогодні ОСОБА_2 набув право володіння, користування та розпоряджання квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , то є необхідність в забезпеченні позову посилаючись на те, що перереєстрація власності на зазначену квартиру відбулось у позасудовому порядку на тих підставах, що ОСОБА_2 викупив право вимоги по кредитному договору у АТ «КБ`Хрещатик», що протирічить діючому законодавству та судовій практиці на даний час.

Також, заявниця вказує, що відчуження або не відчуження спірної квартири залежить виключно від волі ОСОБА_2 та може відбутися у будь-який час. За таких обставин, позивач вважає, що сама по собі наявність у Відповідача об`єктивної можливості відчужити спірну квартиру є достатньою для підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам Позивача до ухвалення рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, заявниця просить суд, забезпечити позов шляхом накладанням арешту на квартиру, загальною площею 32,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; забороною ОСОБА_2 та третім особам вчиняти будь-які дії з володіння, користування та розпорядження квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі знімати з реєстрації мешканців квартири, вселяти інших осіб до вказаної квартири, проникати та входити до вказаної квартири, укладати договори щодо оренди квартири, щодо надання/припинення комунальних послуг та інших дій; забороною ОСОБА_2 та третім особам вчиняти будь-які дії щодо обмеження прав ОСОБА_1 у володінні та користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; забороною державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб`єктам на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії (реєстрація прав та їх обтяжень) з квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд, розглянувши надану заяву про забезпечення позову, дослідивши надані заявником докази на обґрунтування зазначеної заяви, приходить до висновку про таке.

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України, заходів забезпечення позову.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 5 ст. 151 ЦПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

До розгляду заяви, заявником не сплачено судовий збір за заяву про забезпечення позову.

Так, в позовній заяві позивач посилається на ЗУ «Про захист прав споживачів» та просить суд звільнити її від сплати судового збору.

Проте, суд зазначає, що за подання заяви про забезпечення позову заявником повинно бути сплачено судовий збір у відповідності із ч. 5 ст. 151 ЦПК України.

Також, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Тобто, для обґрунтування забезпечення позову повинна бути підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Проте, як встановлено судом, заявником до її заяви про забезпечення позову, не долучено жодного доказу.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таку позицію також підтримано Верховним Судом у Постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Також, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що позивач звернулася до суду з приводу визнання договорів відступлення права вимоги недійсними та їх скасування.

Разом з тим, наявність самого по собі позову не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову, шляхом накладення арешту.

Крім того, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та без надання доказів на підтвердження зазначених обставин, не свідчить про необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову та про співмірність вказаного способу забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

Отже, при вивченні заяви, судом встановлено, що вона подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України.

У відповідності до ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі зазначеного, заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «КБ «Хрещатик» про визнання договорів відступлення права вимоги недійсними та їх скасування, повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.В. Мирончук

23.09.19