ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання: Чубіна А.В.

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Гайдаш Євгеній Владиленович на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2019 року, яка постановлена суддею Суботіною С.А. у м. Кривому Розі Дніпропетровської областіта повне судове рішення складено 06 листопада 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_3 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Криворізького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 січня 2019 року у вищевказаній справі відкрито загальне позовне провадження.

03 жовтня 2019 року представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 подано заяву про залишення позову без розгляду, оскільки в провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області вже перебуває цивільна справа між тими самими сторонами, про той самий предмет спору.

30 жовтня 2019 року представником позивачки ОСОБА_1 - адвокатом Гайдаш Є.В. подано заяву про залишення без розгляду позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів, розміщених на банківських рахунках, відкритих на ім`я відповідача у банківських установах АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Укрексімбанк», ПАТ «Перший Український міжнародний банк» , АТ «Райффайзен Банк Аваль», в іншій частині позовних вимог, щодо стягнення з відповідача 1/2 частки грошових коштів, що розміщені на банківських рахунках в АТ «БМ Банк» , провадження у справі подовжити.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду, позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Гайдаш Є.В., подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції не було досліджено матеріали справи та не взято до уваги, що предмет спору у справі, яка розглядається у Криворізькому районному суді Дніпропетровської області є поділ грошових коштів, які знаходяться на рахунках, відкритих на ім`я відповідача, а у справі, яка розглядається у Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області предметом спору є рухоме та нерухоме майно, набуте позивачкою та відповідачем у шлюбі, з вимогами про стягнення з відповідача компенсації вартості 1/2 частки автомобіля та частки внеску відповідача у статутний капітал товариства та визнання права власності на автомобіль, а тому предмет спору у цих справах не є тотожним.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Гайдаша Є.В., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжябез розгляду, суд першої інстанції керувався п.4 ч.1 ст. 257 ЦПК України та виходив з того, що в провадженні іншого суду перебуває цивільна справа за із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

При цьому, суд встановивши, що грошові кошти у розмірі 50000,00 грн., які розміщені на банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_2 у банківських установах ПАТ КБ «ПриватБанк», АТ «Укрексімбанк», АТ «БМ Банк», ПАТ «Перший Український міжнародний банк», як предмет поділу майна подружжя, позивачкою ОСОБА_1 до позовних вимог у цивільній справі № 214/5500/18 не включено, дійшов висновку, що при вирішенні справи про поділ майна подружжя, суд має встановити весь обсяг спільного нажитого майна, а тому вважав, що дані позовні вимоги мають вирішуватися при розгляді цивільної справи № 214/5500/18.

Однак, на думку колегії суддів, такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

За змістом пункту 4 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Важливим моментом є те, що у поданій позовній заяві мають бути тотожними сторони, предмет та підстави позову з тією справою, яка знаходиться на розгляді в цьому чи іншому суді.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту прав та охоронюваного законом інтересу.

Отже, тотожність предмета позову означає тотожність вимоги, з якою позивач звернувся до суду у позовах, а тотожність підстав позову це тотожність обставин, на яких ґрунтується відповідні позовні вимоги.

При цьому, не вважаються тотожними спори, які співпадають за предметом і підставою, але пред`явлені із зміненим суб`єктивним складом. Також, не вважаються тотожними спори між тими самими сторонами, якщо змінилися предмет або підстава позову. Питання тотожності вирішується не лише за загальними ознаками предмета позову, але й за його конкретним змістом.

Однак, залишаючи позовну заяву без розгляду з підстав, передбачених вказаною нормою процесуального права, суд без врахування наведених положень помилково прийшов до висновку про тотожність заявленого позову, з позовом, який розглядається Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу, виходячи виключно із суб`єктивного складу та загальних ознак предмету позовів.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, ОСОБА_1 у січні 2019 року звернулася до Криворізького районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання об`єктом спільної сумісної власності грошових коштів та стягнення з відповідача 1/2 частки цих коштів, що розміщені на банківських рахунках, відкритих на ім`я відповідача у банківських установах ПАТ КБ «Приватбанк», АТ «УКРЕКСІМБАНК», АТ «БМ БАНК», ПАТ «Перший український міжнародний банк» (а.с. 1).

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі..

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 серпня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі № 214/5500/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому позивачка просила суд визнати право власності на 1/2 частку у праві власності на торговельний комплекс літ. А-2н/ж; літ. Б; літ. В; літ. Г-2, г; №1-4; І; II; III, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку поділу майна подружжя; визнати право власності відповідача ОСОБА_2 на 1/2 частку у праві власності на торговельний комплекс літ. А-2н/ж; літ. Б; літ. В; літ. Г-2, г; №1-4; І; II; III, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку поділу майна подружжя; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля «HYUNDAI SANTA FE», 2007 року випуску в сумі 150000 грн.; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля «MERSEDES-BENZ GL CDI 4 MATIC», 2014 року випуску в сумі 700000 грн., залишивши його у власності відповідача; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь компенсацію вартості 1/2 частки внеску ОСОБА_2 до статутного капіталу ТОВ РЕНЕС-ОПТ, в розмірі 1500000 грн. в порядку поділу майна подружжя (а.с. 217-218).

При цьому, при постановленні оскаржуваної ухвали суду, Криворізьким районним судом Дніпропетровської області взагалі не було досліджено позовну заяву ОСОБА_1 , яка перебуває в провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, не з`ясовано зміст позовних вимог та підстави, якими вони обґрунтовуються, що є обов`язковим для вирішення питання про залишення позову без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Отже, не зважаючи на тотожність сторін та підстав позовних заяв ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, які перебувають в провадженні Криворізького районного суду Дніпропетровської області та Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, предмети позовних вимог у цих спорах не є тотожними, і висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для застосування приписів пункту 4 частини 1 статті 257 ЦПК України є необґрунтованим та передчасним.

Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

З наведеного слідує, що залишення позову без розгляду, без законних на те підстав та з порушенням порядку, визначеного ЦПК України, є порушенням конституційних прав позивачки ОСОБА_1 в доступі до правосуддя, та порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанціїдля вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України, а саме: для належного з`ясування предмету та підстав позовних заяв ОСОБА_1 та вирішення питання щодо можливості подальшого розгляду справи або залишення позову чи частини позовних вимог без розгляду, з урахуванням встановлених судом обставин.

При цьому, необхідно зауважити на тому, що суд апеляційної інстанції такими повноваженнями не наділений, оскільки, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції, а це питання не було предметом належного дослідження суду першої інстанції, а тому суд апеляційної інстанції не може дослідити надану позивачем копію позовної заяви, яка була подана до Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області 21 серпня 2018 року та з`ясувати питання про те, чи саме за цією позовною заявою відкрито провадження ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 серпня 2019 року.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 364 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, у зв`язку з чим суд приймає постанову про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, зокрема, для вирішення питання про можливість залишення позову чи частини позовних вимог без розгляду відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Гайдаш Євгеній Владиленович задовольнити.

Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2019 року скасувати та направити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя до Криворізького районного суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: