УХВАЛА

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 760/7045/18

провадження № 61-44790св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року у складі судді Українця В. В. та постанову Апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року у складі колегії суддів: Панченка М. М., Волошиної В. М., Слюсар Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів - ОСОБА_2 , щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15 березня 2018 року, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У задоволенні інших вимог відмовлено. Рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 29 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , залишено без задоволення, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року залишено без змін.

У вересні 2018 року ОСОБА_2 подав касаційну скаргу до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити рішення судів в частині визначення максимального розміру стягнення аліментів відповідно до вимог частини п`ятої статті 183 СК України, доповнивши резолютивну частину рішення суду першої інстанції фразою: «але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку».

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2019 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.

У червні 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Незвіський Д. Я. подав до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу, у якому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

У липні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла відповідь на відзив на касаційну скаргу.

Частиною другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Підстави для виклику сторін відсутні.

За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року у складі судді Українця В. В. та постанову Апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року у складі колегії суддів: Панченка М. М., Волошиної В. М., Слюсар Т. А., призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
В. О. Кузнєцов