справа № 489/5147/19 провадження №2/489/2270/19
РІШЕННЯ

Іменем України

23 грудня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Коденко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Миколаївської обласної ради (далі - Миколаївський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф) про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на попередній роботі

встановив:

У вересні 2019 року представник позивача адвокат Гуменний Д.Ю. звернувся до суду з позовом в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 10.09.2019 № 781-к/тр «Про переміщення до центрального відділення» та поновити позивача на попередній роботі.

Як на підставу позовних вимог вказано, що з 10.01.2002 позивач ОСОБА_1 працює в Обласному територіальному центрі екстреної медичної допомоги, який перейменований в Миколаївський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, де займає посаду фельдшера з медицини невідкладних станів виїзної бригади відділу виїзної консультативної медицини. Під час знаходження позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, 10.09.2019 відповідач видав наказ № 781-к/тр яким вирішено перемістити з 22.09.2019 ОСОБА_1 з виїзної бригади відділу виїзної консультативної медичної допомоги та медицини катастроф до центрального відділення. Вказаний наказ вважає неправомірним, так як його видано без належних на те підстав. Відповідачем не було дотримано вимог статті 32 КЗпП України, так як під видом переміщення здійснено фактично переведення позивача на роботу з іншими суттєвими умовами праці, на іншу спеціальність та кваліфікацію. Про зміну істотних умов праці за два місяці позивача повідомлено не було, а наказ про переміщення видано в період перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною, що є порушенням статті 2 Закону України «Про відпустки», якою гарантовано збереження місця роботи (посади) в період відпустки.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив в задоволені позовних вимог відмовити. Вказав, що в даному випадку мало місце переміщення, а не переведення позивача на іншу роботу, що передбачено частиною другою статті 32 КЗпП України.

Вказав, що ОСОБА_1 був прийнятий на посаду фельдшера-диспетчера у штат обласного територіального центру екстреної медичної допомоги шляхом переводу з обласної лікарні з 01.01.2002. З 01.03.2006 позивача переведено на посаду фельдшера спеціалізованої бригади, яка із прийняттям у 2012 році Закону України «Про екстрену медичну допомогу» стала називатися «фельдшер з медицини невідкладних станів, виїзної бригади». За заявою ОСОБА_1 на період з 08.06.2017 по 21.09.2019 йому було надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Внаслідок цього на період відпустки позивача бригада, в якій працював, була доукомплектована іншим фельдшером з медицини невідкладних станів виїзної бригади. 04.09.2019 заступник головного лікаря звернувся до з рапортом до головного лікаря про закриття вакантної посади фельдшерів виїзної бригади центрального відділення, що викликано виробничою необхідністю. 10.09.2019 був виданий наказ № 781-к/тр яким ОСОБА_1 , фельдшера з медицини невідкладних станів, виїзної бригади відділу консультативної медичної допомоги та медицини катастроф переміщено за основною посадою і сумісництвом на посаду фельдшера з медицини невідкладних станів, виїзної бригади центрального відділення без зміни істотних умов праці з 22.09.2019. Внаслідок такого переміщення фактично відбулася зміна місця діяльності: з відділу консультативної медичної допомоги та медицини катастроф на центральне відділення в межах міста Миколаєва. Посилання позивача на те, що було здійснено переведення на іншу роботу з іншими суттєвими умовами праці, на іншу спеціальність та кваліфікацію не відповідають дійсності, оскільки істотні умови праці не змінено, спеціальність та кваліфікація залишаються ті ж самі (медицина невідкладних станів та вища категорія). Основне завдання фельдшера виїзної бригади незалежно від місця здійснення діяльності надання екстреної медичної допомоги при невідкладних станах на догоспітальному етапі. Різниця в роботі на центральному відділенні і у відділ консультативної медичної допомоги та медицини катастроф полягає в тому, що у першому випадку бригада обслуговує виклики від населення міста Миколаєва, а у другому займається в основному транспортуванням важкохворих між лікувальними закладами міста, області, обслуговує масові заходи, виїжджає з лікарями-консультантами в лікувальні заклади тощо.

У відповіді на відзив представник позивача виклав заперечення на доводи представника відповідача, зокрема зазначив, що умови укладеного між сторонами трудового договору обмежують відповідача переміщувати позивача на посаду фельдшера виїзної бригади центрального відділення, так як там інша специфіка роботи. Крім того, позивач мав вийти з відпустки на роботу в виїзну бригаду виїзної консультативної медичної допомоги та медицини катастроф, де працював до відпустки, а інший фельдшер , якого було прийнято на його місце на період відпустки, міг бути працевлаштований на інше вакантне робоче місце. Не можна вважати належною підставою для видання оспорюваного наказу і рапорт заступника головного лікаря, так як він стосується виключно особи ОСОБА_1 , а не будь якої іншої особи. Переміщення позивача вплинуло на місце його роботи, так як обмежене лише містом ОСОБА_2 без відряджень, що впливає на розмір оплати праці. Незважаючи на зміну назви посади, посадові обов`язки виїзної бригади в центральному відділення і у відділенні консультативної медичної допомоги суттєво відрізняються, та є менш престижними, як і відрізняються і умови праці.

У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача більш детально виклав свої доводи щодо правомірності переміщення позивача. Стосовно видання наказу про переміщення у час перебування позивача у відпустці зазначив, що відповідно до наказу № 336-К від 19.05.2017 відпустка без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років надана ОСОБА_1 до 21.09.2019. Наказом № 781-к/тр від 10.09.2019 «Про переміщення до центрального відділення» переміщення здійснене з 22.09.2019. Тобто на період відпустки позивачу збережено місце роботи (посаду), що виключає порушення частини третьої статі 2 Закону України «Про відпустки». Наказ № 781-к/тр від 10.09.2019 видано з метою дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку, відповідно до якого графіки змінності доводяться до відома працівника заздалегідь до введення їх в дію. З метою завчасного ознайомлення з графіком роботи, наказ було видано до виходу позивача із відпустки. Позивач із наказом ознайомився, але розписатися за ознайомлення з ним відмовився, про що складений відповідний акт.

У поясненнях на заперечення відповідача представник позивача просив не брати їх до уваги та повернути їх відповідачу, позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду 25.09.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У судове засідання, призначене на 17.12.2019 11:00 годину, сторони не з`явились, до суду надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності в яких просили: представник позивача позовні вимоги задовольнити; представник відповідача в задоволенні вимог відмовити.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши наявні у справі докази і встановивши фактичні обставини, суд дійшов наступного.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 , копія якої додана до позовної заяви, на підставі наказу № 1к від 10.01.2002 позивач ОСОБА_1 був прийнятий до Обласного територіального центру екстреної медичної допомоги на посаду фельдшера-диспетчера. Наказом 1/3к від 28.02.2006 з 01.03.2006 ОСОБА_1 переведено на посаду фельдшера спеціалізованої бригади відділення екстреної медичної допомоги. Наказом від 06.10.2008 № 1208-к Обласний територіальний Центр екстреної медичної допомоги перейменований в Територіальний центр екстреної медичної допомоги в Миколаївській області, який в подальшому на підставі наказу від 03.01.2013 № 01- л перейменований у Миколаївський обласний центр екстреної медичної допомоги та медичних катастроф.

Із 01.03.2015 наказом № 98-к від 03.03.2015 назву посади позивача змінено на фельдшер з медицини невідкладних станів, виїзної бригади.

Наказом відповідача від 19.05.2017 № 336-к ОСОБА_3 надано відпустку по догляду за дитиною до трьох років з 08.06.2017 по 21.09.2019.

10.09.2019 відповідач видав наказ № 781-к/тр «Про переміщення до центрального відділення», яким у зв`язку із необхідністю укомплектування вакантних посад фельдшерів з МНС, виїзних бригад центрального апарату, вирішено ОСОБА_1 , фельдшера з МНС, виїзної бригади відділу виїзної консультативної медичної допомоги та медицини катастроф перемістити на посаду фельдшера з МНС, виїзної бригади центрального відділення без зміни істотних умов праці з 22.09.2019.

Так як позивач відмовився проставити свій підпис про ознайомлення з наказом № 781-к/тр від 10.09.2019, вказаний факт відмови відповідач оформив актом фіксації відмови від 16.09.2019, з якого вбачається, що після ознайомлення з наказом та його фотографування на мобільний телефон ОСОБА_1 відмовився розписатися в ознайомленні з наказом.

Відповідно до посадової інструкції фельдшера (сестри медичної) виїзної бригади відділу для надання консультативної та екстреної медичної допомоги від 01.014.2013, з якою позивач ознайомлений під підпис, основним завданням фельдшера (сестри медичної) є у складі лікарської бригади - забезпечення виконання призначених інструментальних обстежень, медичних процедур та маніпуляцій при наданні екстреної медичної допомоги хворим і потерпілим на догоспітальному етапі, згідно призначення лікаря, у складі фельдшерської бригади забезпечення надання екстреної медичної допомоги пацієнтам на догоспітальному етапі, згідно затверджених протоколами (Стандартами), забезпечення екстреної госпіталізації осіб, а також перевезення пацієнтів, стан яких потребує супроводу.

До кваліфікаційних вимог фельдшера (сестри медична) вищої кваліфікаційної категорії віднесено: неповна вища освіта (молодший спеціаліст) за напрямком підготовки «Медицина», спеціальністю «Лікувальна справа». Спеціалізація за фахом «Швидка та невідкладна медична допомога». Наявність посвідчення про присвоєння (підтвердження) вищої кваліфікаційної категорії з цієї спеціальністю. Стаж роботи за фахом понад 10 років.

Аналогічні основні завдання та кваліфікаційні вимоги встановлені для фельдшера Центру екстреної медичної допомоги та медичних катастроф, що підтверджується посадовою інструкцією, затвердженою головним лікарем 01.04.2013.

Із посвідчення № 41, яке дійсне до 03.05.2022, фельдшеру ОСОБА_1 присвоєна вища кваліфікаційна категорія за спеціальністю «Лікувальна справа (невідкладні стани».

При вирішенні спору суд виходить з наступного правового регулювання.

Діяльність Миколаївського обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф регулюється спеціальним Законом України «Про екстрену медичну допомогу», відповідно частин першої, другої статті 5 якого система екстреної медичної допомоги в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі складається з центрів екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, станцій екстреної (швидкої) медичної допомоги, бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, відділень екстреної (невідкладної) медичної допомоги.

Основними завданнями системи екстреної медичної допомоги є організація та забезпечення:

надання доступної, безоплатної, своєчасної та якісної екстреної медичної допомоги відповідно до цього Закону, у тому числі під час виникнення надзвичайних ситуацій та ліквідації їх наслідків;

медико-санітарного супроводу масових заходів та заходів за участю осіб, стосовно яких здійснюється державна охорона;

взаємодії з аварійно-рятувальними підрозділами міністерств, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади під час виникнення надзвичайних ситуацій та ліквідації їх наслідків.

Згідно пункту 5 частини першої статті 1 наведеного Закону екстрена медична допомога медична допомога, яка полягає у здійсненні працівниками системи екстреної медичної допомоги відповідно до цього Закону невідкладних організаційних, діагностичних та лікувальних заходів, спрямованих на врятування і збереження життя людини у невідкладному стані та мінімізацію наслідків впливу такого стану на її здоров`я.

Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначеною цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю і угодою сторін.

Згідно зі статтею 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

У частині другій статті 32 КЗпП України вказано, що не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я.

Отже, з урахуванням зазначених норм власник не має права вийти за межі трудового договору і його право на переміщення працівників обмежується умовами трудового договору: в межах цих умов переміщення можливе, поза ним - протизаконне. Таким чином, при переміщенні діє принцип незмінності істотних умов договору, тобто залишаються незмінними всі суттєві умови трудового договору (спеціальність, кваліфікація, найменування посади).

Судом встановлено, що переміщення позивача на посаду фельдшера виїзної бригади центрального відділення здійснено в межах підрозділів відповідача у тій же місцевості з дорученням виконання роботи без зміни спеціальності, кваліфікації та найменування посади, які обумовлені трудовим договором, та без зміни істотних умов праці.

Тому враховуючи наведене, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку про правомірність наказу відповідача про переміщення позивача, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Доводи представника позивача, що переміщення позивача здійснено в період знаходження ОСОБА_1 у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років без фактичного допуску останнього до роботи є порушенням статті 2 Закону України «Про відпустки» суд вважає безпідставними, так як згідно наказу переміщення позивача здійснено з наступного дня після закінчення періоду наданої йому відпустки.

Також безпідставними є доводи вказаного представника про зміну умов оплати праці через позбавлення позивача відряджень, що відповідно позбавляє його на отримання коштів на відрядження, а також зміну місця роботи, так як нове місце роботи знаходиться за іншою адресою міста Миколаєва, що на думку представника позивача фактично є зміною істотних умов праці. Як підтверджується матеріалами справи, оплата праці позивача не змінилася, а наявність чи відсутність відряджень в даному випадку не впливає на зміну істотних умов праці, а переміщення здійснено в одній і тій же місцевості.

Інші доводи представника позивача, зокрема щодо престижності роботи позивача на попередній посаді, не впливають на висновок суду, а тому не потребують наведення судом додаткової аргументації.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Миколаївської обласної ради про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на попередній роботі відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з пунктом 15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Інформація про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач Комунальне некомерційне підприємство «Миколаївський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Миколаївської обласної ради, код ЄДРПОУ 31822150, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Миколаївська,23.

Повний текст судового рішення складено 23.12.2019.

Суддя І.В.Коваленко