Справа № 201/5417/19
Провадження № 2/201/2403/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 грудня 2019р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

13.05.2019р. АТ КБ ПриватБанк звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 70556 грн. 32 коп. (а.с. №3-5)

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 18.06.2019р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.№42).

Разом з позовною заявою до суду надійшло клопотання представника позивача Гребенюк О.С. (діє на підставі довіреності від 31.01.2019р.- а.с.№30) про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. №36).

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяви посилався на те, що 09.06.2009р. ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим відповідачкою була підписана анкета-заява б/н від 09.06.2009р. про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, після підписання якої ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Підписавши анкету-заяву від 09.06.2009р. відповідачка погодилася з запропонованими їй Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які разом з заявою складають Договір про надання банківських послуг. Зобов`язання за Договором про надання банківських послуг банк виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кошти та можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, не здійснила в повному обсязі сплату отриманих кредитних коштів, пені та штрафів, передбачених договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 04.04.2019р. становить 70556,32грн., з яких: 18285,87грн. - заборгованість по тілу кредиту, 18777,75 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 29558,68 грн. - пеня за прострочене зобов`язання, 98 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штрафи нараховані відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг в розмірі 500 грн. - фіксована частина та 3336,02 грн. - процентна складова. Зазначену суму заборгованості позивач просив суд стягнути з відповідачки, а також понесені ним судові витрати у розмірі 1921 грн.

В судові засідання 03.10.2019р. та 12.12.2019р. представник позивача не з`явився, про дату та час слухання позивач повідомлявся належним чином, шляхом направлення повідомлення про виклик до суду на поштову адресу для листування зазначену у позові, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази (а.с.№46,49). Разом з позовною заявою представником позивача ОСОБА_2 була подана заява, в якій представник позивача зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві та згідно доказів, наявних в матеріалах справи, розгляд справи проводити за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. №37).

Відповідачка ОСОБА_1 в судові засідання 03.10.2019р. та 12.12.2019р. не з`явилася, про дату та час слухання повідомлялася шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, яка підтверджена відповіддю наданою ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 17.05.2019р. (а.с.№41). Конверти, які були направлені відповідачці з судовими повістками, повернулися до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання (а.с.№44,50). Крім того, про дату та час розгляду справи на 12.12.2019р. відповідачка повідомлялася шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада» (а.с. №52).

Отже, належним чином повідомлена про розгляд справи судом, відповідачка в судові засідання повторно не з`явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталася, а також не скористалася правом надання заперечень проти позову.

Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що відповідачка, виходячи з положень ч.11 ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, згідно до ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України , вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

09.06.2009р. ОСОБА_1 звернулася до ЗАТ КБ ПриватБанк (правонаступником якого є АТ КБ ПриватБанк) з метою отримання банківських послуг, у зв1язку з чим нею була підписана заява №б/н від 09.06.2009р., згідно якої ОСОБА_1 виявила бажання отримати платіжну картку з кредитним лімітом на карту в розмірі 500 грн., з базовою відсотковою ставкою по кредитному ліміту в розмірі 2,5% на місяць на залишок заборгованості. З підписанням відповідної заяви відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява, яка разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає Договір про надання банківських послуг (а.с. №12).

Відповідно до ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 статті 1048 ЦК України ).

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ ПриватБанк ).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

При винесені рішення, надаючи оцінку обґрунтованості та доведеності заявленої позивачем суми заборгованості, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідачки суму заборгованості за договором банківського обслуговування б/н від 09.06.2009р. станом на 04.04.2019р. в розмірі 70556,32грн., з яких: 18285,87грн. - заборгованість по тілу кредиту, 18777,75 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 29558,68 грн. - пеня за прострочене зобов`язання, 98 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штрафи нараховані відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг в розмірі 500 грн. - фіксована частина та 3336,02 грн. - процентна складова.

Частина 5 ст.263 ЦПК України визначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Визначаючи розмір заборгованості за договором, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх та оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими обставинами справи та наявними у справі доказами.

При цьому, згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом вище, у заяві позичальника від 09.06.2009р. зазначений розмір кредитного ліміту, який клієнт бажає отримати за платіжною карткою - 500 грн. Водночас у заяві відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Так, до позовної заяви позивачем долучено копію заяви ОСОБА_1 б/н від 09.06.2009р. (а.с.№12) розрахунок заборгованості за договором б/н від 09.06.2009р. станом на 04.04.2019р. (а.с.№ 9-11), витяг з Умов та Правил надання банківських послуг Ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms (а.с. №14-28), які, як посилається позивач, діяли на час підписання ОСОБА_1 заяви від 09.06.2009р.

Позивач зазначив, що відповідно до положень «Умов та Правил надання банківських послуг» , які розміщені на офіційному сайті банка (www.privatbank.ua) ПАТ КБ "ПриватБанк", що діяв на підставі Ліцензії НБУ No22 від 29.07.2009р, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ No 22 від 05.10.2011р. керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та правила надання банківських послуг , які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банка.

Також, позивач зазначає, що Витяг з "Умов та правил надання банківських послуг" який додається до позовної заяви містить умови та правила надання банківських послуг, як для клієнта так і для банку, про які відповідачка була повністю проінформована та які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Між тим, дослідивши заяву ОСОБА_1 від 09.06.2009р., судом встановлено, що заява не містить посилань на те, що при підписанні заяви клієнт була ознайомлена з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», Тарифами банку, які є публічною офертою та розміщені на банківському сайті, а навпаки, зазначено, що з підписанням відповідної заяви відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Пам`яткою клієнта, "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами Банку", які їй були надані для ознайомлення у письмовому виді складають Договір банківського обслуговування, проте, належним чином здійснити перевірку відповідних доказів для встановлення обставин, чи дійсно станом на 09.06.2009р. діяли Умови та Правила надання банківських послуг в редакції, яка додана позивачем до позову суд був позбавлений можливості, оскільки на офіційному сайті банка Ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms відсутні Умови та Правила надання банківських послуг на відповідну дату.

Матеріали справи також не містять підтверджень, що редакцію наданого позивачем Витягу з Умов та Правил розуміла відповідачка, ознайомилася і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву від 09.06.2009р.

Згідно здійсненого позивачем розрахунку заборгованості станом на 04.04.2019р., заборгованість по тілу кредиту становить 18285,87грн., за простроченим тілом кредиту - 18777,75 грн., при цьому, як вбачається з даного розрахунку, до заборгованості по тілу кредиту, окрім сум коштів витрачених клієнтом банком, починаючи з 01.12.2015р. додавалися суми погашення нарахованих відсотків за рахунок кредитного ліміту.

Як зазначає позивач в позовній заяві, на підставі п.2.1.1.12.2 Умов і Правил, сплату процентів за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання). Якщо на дату нарахування процентів клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування процентів.

Проте, в анкеті-заяві від 09.06.2009р. сторони погодили, що погашення заборгованості по кредиту може проводитися шляхом внесення коштів на карту клієнтом, або списання коштів з дебетової карти, а отже, враховуючи, що позивачем не надано належних доказів погодження клієнтом п.2.1.1.12.2 Умов і Правил, керуючись яким банк здійснював погашення процентів за рахунок кредитного ліміту внаслідок чого збільшувалася заборгованість по тілу кредиту, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з боржника на користь кредитора заявленої суми заборгованості по тілу кредиту 18285,87грн. та за простроченим тілом кредиту - 18777,75 грн.

Щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідачки пені та штрафів суд зазначає наступне.

Право вимоги про стягнення пені та штрафів позивач обґрунтовує положеннями ч.1, 2 ст. 549 ЦК України та п.2.1.1.7.6 Умов та Правил, який визначає, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову заборгованості, в тому числі їх розмір і порядок нарахування.

Судом встановлено, що у анкеті-заяві, яка підписана ОСОБА_1 відсутня умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а тому, за відсутності належних доказів, що саме з тією редакцією Умов та Правил, якими банк обґрунтовує свої вимоги про стягнення пені та штрафів, була ознайомлена відповідачка, наданий банком Витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою договору.

Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996р. №543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013р. у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

За таких обставин, та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, відмову суду в задоволенні позовних вимог банка про стягнення тіла кредиту, вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 пені, штрафів задоволенню не підлягають.

Суд звертає увагу на процесуальний обов`язок позивача вчасно надавати до суду першої інстанції належні і допустимі докази, що передбачено ст.83 ЦПК України. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу, ч. 4 ст. 83 ЦПК України.

В письмовій заяві про розгляд справи за відсутності позивача, представником зазначено, що всі необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку позивача відсутні.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. принципу справедливості розгляду справи судом.

Таким чином, оскільки суд при винесенні рішення, за наявними в справі доказами, не має можливості належним чином встановити та перевірити правильність здійсненого позивачем розрахунку заборгованості, яка заявлена до стягнення з ОСОБА_1 за договором надання банківських послуг від 09.06.2009р., суд приходить до висновку про недоведеність позивачем вимог про стягнення заборгованості.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору відносяться на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 634, 638, 648, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, ч.4 ст.223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.