РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/690/19

Провадження № 2/700/305/19

16 вересня 2019 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Бондарчук Т.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Лисянка цивільну справу №700/690/19 провадження №2/700/305/19 за позовом ОСОБА_1 до Журжинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Журжинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Острово Орєхово-Зуєвського району Московської області, Росія померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, спадкоємцем якої визнано його згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.10.2017 року. Під час оформлення спадщини від працівників Журжинецької сільської ради він дізнався, що ОСОБА_2 була єдиною спадкоємицею померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , на ім`я якої було виготовлено сертифікат на право на земельну ділянку серії ЧР № 0316897 від 20 грудня 1999 року, який вона не встигла отримати і померла. ОСОБА_2 до смерті ОСОБА_3 вела з нею спільне господарство, доглядала та поховала за власний рахунок як невістка та вступила в управління спадковим майном. Проте, про наявність сертифіката на право на земельну ділянку не знала, а тому і правовстановлюючі документи не переоформила на себе. Він, бажаючи оформити спадщину, звернувся до нотаріуса із заявою про оформлення спадщини. Однак, нотаріусом було виявлено відсутність оригіналу сертифіката, так як він був визнаний недійсним у зв`язку із втратою, про що свідчить оголошення у газеті «Понад Тікичем» від 18.05.2019 року № 20, тож у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було усно відмовлено за відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Тому просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на земельну частку (пай), площею 3,46 умовних кадастрових гектарів на території с. Журжинці Лисянського району Черкаської області, згідно сертифікату серії ЧР № 316897 від 20.12.1999 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі.

Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи та відповідні до них правовідносини, суд виходить з наступного.

Згідно зі свідоцтвом про смерть VI-ИК № 507260 від 25.07.2014 року ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Острово Орєхово-Зуєвського району Московської області, Росія.

Після її смерті відкрилась спадщина, спадкоємцем якої визнано ОСОБА_1 згідно зі свідоцтвом про право не спадщину за заповітом від 19.10.2017 року.

Із довідки виконкому Журжинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області № 214 від 12.04.2019 року вбачається, що з 1987 року ОСОБА_2 проживала в будинковолодінні ОСОБА_3 в с. Петрівська Гута Лисянського району Черкаської області та вели спільне господарство до смерті останньої 15.05.2001 ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 поховала ОСОБА_3 за власний рахунок, вступила а в спадщину та переоформила будинок.

Згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧР НОМЕР_1 0316897 від 20 грудня 1999 року виданого на ім`я ОСОБА_3 їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП агрофірма «Колос» розміром 3,46 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0316897 від 20 грудня 1999 року, виданий після втрати спадкодавцем цивільної правоздатності та цивільної дієздатності, не є правовстановлюючим документом, однак достовірно підтверджує право спадкодавця, отримане ним за життя, на земельну частку (пай), яке входить до складу спадщини.

Відповідно до п. п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.

Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд.X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Зважаючи на наведене, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , за життя набула право на земельну частку (пай), спадщину після її смерті прийняла ОСОБА_2 , тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право на земельну частку (пай) у порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

У разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосовується чинне на той час законодавство.

Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР 1963р. спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Згідно вимог ст. 548 ЦК Української РСР 1963р. для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. За п. 1, 2 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи те, що позивачем втрачено оригінал правовстановлюючого документу - Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 , виданий 20.12.1999 Лисянською районною державною адміністрацією, за позивачем, як за спадкоємцем, який фактично прийняв спадщину,заяви про відмову від спадщини не подавав, суд визнає тільки право на земельну частку (пай) та відмовляє у визнанні права власності на цю земельну частку, оскільки законодавством передбачено інший порядок визнання права особистої приватної власності на земельну частку (пай).

Керуючись ст. ст. 11,12,13,78,79,89,264,265,351,352,354,355, ЦПК України, ст., 524,548,549 ст. 524 ЦК Української РСР 1963р, ст. 152 Земельного кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Журжинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , жителем с. Пятигори Тетіївського району Київської області право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства агрофірми «Колос» с. Журжинці Лисянського району Черкаської області в розмірі 3,46 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР НОМЕР_4 , виданого 20.12.1999 Лисянською районною державною адміністрацією, на ім`я ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Бесараб