ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 вересня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 741/374/19

Головуючий у першій інстанції - Киреєв О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1117/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Вінгаль В.М.,

суддів: Губар В.С., Кузюри Л.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бивалькевич Т.В.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 04 липня 2019 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

прізвище судді: Киреєв О.В.; місце постановлення ухвали: м. Носівка,

дата складання повного тексту ухвали: 04 липня 2019 року,

УСТАНОВИВ:

У березні 2019 року представник ОСОБА_1 адвокат Дасюк С.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , зазначивши третіми особами - ОСОБА_3 , Козарський старостинський округ Носівського району, в якому просила:

- визнати недійсним заповіт від 30 серпня 2016 року померлого ОСОБА_4 ;

- стягнути з відповідача на користь позивача 768,40 грн судового збору та 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У липні 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Дасюк С.В. подала заяву про збільшення позовних вимог до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , зазначивши третіми особами - ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , Носівської районної державної нотаріальної контори, в якому просила:

- визнати за ОСОБА_1 право на спадкування за законом ? спадкового майна померлого батька ОСОБА_4 ;

- визнати договір дарування житлового будинку від 13 червня 2019 року в частині щодо дарування від ОСОБА_2 ОСОБА_5 ? частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , недійсним;

- скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 25 травня 2019 року, видане ОСОБА_2 , на 1/2 частки житлового будинку №24 з господарськими будівлями і АДРЕСА_1

- стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача всі судові витрати;

- від інших позовних вимог позивач відмовляється.

У липні 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Дасюк С.В. подала заяву, в якій просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_5 .

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що позивачу стало відомо, що ОСОБА_5 є власником майна згідно договору дарування житлового будинку від 13.06.2019 року, має намір продати житловий будинок, який є предметом спору у суді щодо визначення права на обов`язкову частку у спадщині та про визнання недійсними та скасування правочинів, зокрема ОСОБА_5 зможе здійснити свої наміри та продати спірний будинок.

Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 03 липня 2019 року відмовлено у прийнятті до розгляду заяви представника позивача - адвоката Дасюк С.В. про збільшення позовних вимог від 03 липня 2019 року. Роз`яснено позивачу та її представнику процесуальне право на звернення до суду з позовом в загальному порядку у відповідності до положень ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Ухвала судді Носівського районного суду Чернігівської області від 03 липня 2019 року мотивована тим, що в заяві про збільшення позовних вимог від 03 липня 2019 року одночасно змінено як предмет, так і підстави позову, що не допускається.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 04 липня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача - адвоката Дасюк С.В. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповноту встановлених обставин та неправильне дослідження доказів та їх оцінки, просить скасувати ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 04 липня 2019 року та забезпечити позов шляхом накладення арешту на спірне спадкове майно, а саме: на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_5 .

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач змушена була змінювати предмет позову, але предмет спору при цьому залишився той же і обставини ті ж, лише перешкодою для вступу в спадщину батька позивачу на сьогодні є вже не заповіт, а інший правочин - договір дарування, предмет спору зазначений у позові про визнання заповіту недійсним залишився і залишилися невирішені та неврегульовані питання. При цьому, ОСОБА_2 , згідно договору дарування житлового будинку від 13.06.2019 року, подарувала своєму синові ОСОБА_5 отриману незаконну 1/2 частку спадкового майна батька. Новий набувач спірного спадкового майна ОСОБА_5 має намір продати житловий будинок, який продовжує бути предметом спору у суді.

У наданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишити ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 04 липня 2019 року без змін.

Вислухавши голову судового засідання, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив з того, що не надано доказів того, що у разі не накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 існуватиме реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у межах позовних вимог про визнання заповіту недійсним.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1. ч.1. ст.150 ЦПК України).

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18.10.2018 року у справі №183/5864/17-ц.

Ураховуючи відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову. Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких підстав, ухвала суду є законною і обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 04 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Голова судового засідання

Судді