Справа № 177/999/18
Провадження № 2/177/94/19
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

06 лютого 2019 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_1» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4, треті особи: Відділ реєстрації місця проживання громадян ОСОБА_5 районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Служба у справах дітей ОСОБА_5 районної державної адміністрації Дніпропетровської області, орган опіки та піклування Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, про зняття з реєстрації місця проживання, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача за довіреністю, ОСОБА_6 25.05.2018 звернулася до суду з позовом та просила суд виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх малолітнього сина ОСОБА_4, з житлового будинку № 18 по вул. Вокзальна в смт Радушне Криворізького району Дніпропетровської області, без надання іншого житлового приміщення та зняти з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

До початку розгляду справи по суті 06.02.2019, представником позивача надано до суду заяву про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог про виселення відповідачів. У звязку з чим, ухвалою суду від 06.02.2019 позовні вимоги про виселення відповідачів без надання їм іншого житлового приміщення залишено без розгляду.

В обґрунтування позовних вимог про зняття відповідачів з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, представник позивача вказувала, що на виконання умов іпотечного договору № 5782915, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Перший Український ОСОБА_1», шляхом досудового врегулювання банком набуто право власності на вище вказаний будинок, який був предметом іпотеки.

Після реєстрації права власності на вказаний будинок за ПАТ «Перший Український ОСОБА_1» встановлено, що у ньому зареєстровані ОСОБА_2 та члени його сім`ї: дружина ОСОБА_3, малолітній син ОСОБА_4 Наявність реєстрації місця проживання попереднього власника та членів його сім'ї у житловому будинку № 18 по вул. Вокзальна в смт Радушне Криворізького району Дніпропетровської області, порушує право власності банку, оскільки перешкоджає вільно розпоряджатися майном.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги щодо зняття відповідачів з реєстрації місця проживання підтримала та просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.107-110).

Відповідачі, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи у визначеному законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання, до суду повторно не зявилися, відзиву та заяв з процесуальних питань не надали (а.с.90-91).

Третя особа: Служба у справах дітей ОСОБА_5 РДА Дніпропетровської області участь свого представника у розгляді справи не забезпечила, надавши заяву про розгляду справи за відсутності представника (а.с.105).

Треті особи: Радушненська селищна рада Криворізького району Дніпропетровської області, як орган опіки та піклування, та відділ з питань реєстрації місця проживання громадян ОСОБА_5 РДА Дніпропетровської області, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи (а.с.95,101,114), участь своїх представників у розгляді справи не забезпечили, заяв з процесуальних питань не надали.

Разом з тим, Радушненська селищна рада Криворізького району Дніпропетровської області надала лист, яким повідомила, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та малолітній ОСОБА_4 за адресою місця реєстрації не проживають, місце їх проживання невідоме, а тому орган опіки та піклування не має можливості надати висновок щодо суті спору (а.с.96).

У звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Зі згоди представника позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає вимогам ч.4 ст. 223, 280-281 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.10.2007 між ЗАТ «Перший Український ОСОБА_1», яке перейменоване на ПАТ «Перший Український ОСОБА_1» (ПАТ «ПУМБ») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 5782830, відповідно до п. 1.1 якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 60000 доларів США, а позичальник зобовязався погасити кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, інші нарахування до 25.10.2022 (а.с.7-11).

На забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 по вище вказаному кредитному договору, між ЗАТ «ПУМБ» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір № 5782915, за умовами якого ОСОБА_2 як іпотекодавець передав в іпотеку, на умовах визначених договором, домоволодіння за адресою: вул. Вокзальна, буд. 18, смт Радушне Криворізького району Дніпропетровської області, про що вказано в п.п. 2.1.1.1 п. 2 кредитного договору та п.п. 1.2.1.1. п. 1 іпотечного договору (а.с.7-14).

Згідно п.п. 1.1. п. 1 іпотечного договору, іпотекою забезпечується виконання всіх зобовязань ОСОБА_3 перед іпотекодержателем ЗАТ «ПУМБ», що випливають з укладеного між ними кредитного договору № 5782830 від 25.10.2007 (а.с.11-13).

Відповідно до п.п. 1.4. п.1 іпотечного договору, іпотекодавець ОСОБА_2 вказує, що предмет іпотеки не є для ОСОБА_7 та членів його сім`ї єдиним можливим місцем проживання та /або сукупний дохід членів сім`ї іпотекодавця достатній для придбання або найму іншого житла у разі звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.11).

Відповідно до п. п. 4.1 п. 4 договору іпотеки, Іпотекодержатель вправі звернути стягнення на Предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами ОСОБА_7 зокрема у випадку: невиконання чи неналежного виконання основного зобовязання, у разі невиконання вимог про дострокове виконання основного зобовязання, тощо (а.с.12 зворот).

Пункт 7.4. договору іпотеки містить застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом переходу до нього права власності на предмет іпотеки. Вказане застереження вважається договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки (п. 4.7.2 іпотечного договору).

Згідно з п. 4.5 іпотечного договору, після прийняття Іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, ОСОБА_7 зобовязаний на письмову вимогу Іпотекодержателя добровільно звільнити предмет іпотеки та максимально сприяти його звільненню іншими особами протягом 14 календарних днів з дня отримання такої вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобовязання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

За ст. 589 ЦК України, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч. 3 ст. 33 цього Закону, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідач ОСОБА_3 взяті на себе за кредитним договором від 25.10.2007 зобовязання не виконала, у звязку з чим, рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17.04.2012 задоволено вимоги ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту № 5782830 від 25.10.2007, а саме стягнуто заборгованість станом на 30.11.2011 на загальну суму 688781,25 грн. Рішення набрало законної сили (а.с.15-19).

20.06.2017 ПАТ «ПУМБ» скористалося правом, визначеним п. 7.4 іпотечного договору, щодо застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом переходу до нього права власності на предмет іпотеки, та зареєструвало за собою право власності на предмет іпотеки: житловий будинок з господарчими спорудами № 18 по вул. Вокзальна, смт Радушне Криворізького району Дніпропетровської області, що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.20-21).

Після реєстрації за позивачем права власності на вказаний житловий будинок, йому стало відомо про реєстрацію за вказаною адресою місця проживання відповідачів та їх малолітнього сина ОСОБА_4, що підтверджується довідкою Радушненської селищної ради Криворізького району від 03.10.2017 (а.с. 22).

Як слідує з довідок Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області від 10.12.2018, реєстрація ОСОБА_2 у вказаному житловому приміщенні проведена 27.03.2007, тобто до моменту укладення договору іпотеки, а реєстрація ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проведена 22.10.2008, тобто після укладення договору іпотеки, що суперечить п. 7.4 іпотечного договору. Доказів іншого суду не надано.

Реєстрація відповідачів у будинку, який на даний час належить на праві власності позивачу, порушує його право власності.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 41 Конституції України та пунктом 2 частини 3 статті 321 ЦК України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що припинення права власності на спірний будинок ОСОБА_2 та його перехід до ПАТ «ПУМБ», припиняє його право на користування вказаним будинком, як однією із складових права власності. Право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Відповідно ОСОБА_3 та їх малолітній син ОСОБА_4, з набуттям права власності на спірний житловий будинок ПАТ «ПУМБ», як члени сім`ї колишнього власника, втратили право на користування ним.

Відповідачі в будинку № 18 по вул. Вокзальна, смт Радушне Криворізького району Дніпропетровської області, зареєстровані, але не проживають. Фактичне місце їх проживання невідоме, що підтверджується довідкою органу опіки та піклування Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.96), та свідчить про існування в них іншого житла. Відповідачі до суду не зявилися, доказів протилежного суду не надали.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК України, гарантує непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Способи захисту цивільних прав визначені ст. 16 ЦК України, при цьому їх перелік не є вичерпним.

Відповідно до п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ № 207 від 02.03.3016, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, серед іншого, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про зняття з реєстрації місця проживання особи.

Оскільки відповідачі, які зареєстровані у вказаному житловому приміщенні, втратили право користування ним, у ньому не проживають, їх реєстрація у вказаному житловому приміщенні порушує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю, власник будинку не бажає надавати відповідачам право користування вказаним житловим приміщенням, тому з метою захисту права власності позивача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та зняття відповідачів з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Оскільки позивачем за подання позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1762 грн., рішенням суду позовні вимоги задоволено, керуючись ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2, в рівних частках, на користь позивача судові витрати по справі в сумі 1762,00 грн., тобто по 881,00 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 4-5, 13, 76, 82, 89, 258-265, 279, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_1» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4, треті особи: Відділ реєстрації місця проживання громадян ОСОБА_5 районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Служба у справах дітей ОСОБА_5 районної державної адміністрації Дніпропетровської області, орган опіки та піклування Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, про зняття з реєстрації місця проживання задовольнити.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання яких зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 зняти з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7.

Стягнути з ОСОБА_3 Вікторівни01.03.1979 р.н.,ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання яких зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_1», , по 881 (вісімсот вісімдесят одній) гривні 00 копійок з кожного, у рахунок відшкодування судового збору, сплаченого за подання позову до суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та подання апеляційної скарги на заочне рішення, може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених процесуальним законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами

Суддя С.А. Суботіна