Справа № 339/369/18
Провадження № 22-ц/4808/997/19
Головуючий у 1 інстанції Головенко О. С.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Мелінишин Г.П., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря Бойчук Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Болехівського міського суду, ухвалене суддею Головенко О.С. 18 червня 2019 року в м. Болехів, повний текст якого виготовлено 25 червня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Козаківська сільська рада Болехівської міської ради Івано-Франківської області, про визнання права власності на спадкове майно, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Козаківська сільська рада Болехівської міської ради Івано-Франківської області, про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Козаківська сільська рада Болехівської міської ради Івано-Франківської області, про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Козаківка померла їх з відповідачем мама ОСОБА_3 і після її смерті відкрилася спадщина у вигляді будинковолодіння по АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 заповіту не склала, тому спадкування здійснюється за законом між нею та братом ОСОБА_2 як спадкоємцями першої черги. Реєстрація права власності на дане будинковолодіння не проводилася та згідно записів погосподарських книг вказаний будинок обліковувався за ОСОБА_3

Позивач стверджує, що вона прийняла спадщину після смерті матері, оскільки у визначений законом строк 20.02.2018 року подала заяву про її прийняття в нотаріальну контору. Однак постановою від 17 жовтня 2018 року приватний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на відсутність документів про право власності щодо належного спадкодавцеві майна та його державної реєстрації.

Зазначає, що в той час коли було збудовано вказане домоволодіння (1948-1989 роки), виникнення права власності не залежало від державної реєстрації.

Просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку А (дерево), житловою площею 37,8 кв.м., загальною площею 75,8 кв.м. разом з відповідною частиною належних до нього господарських будівель і споруд: стайня Б (дерево), стодола В (дерево, дошка), сарай Г (дерево), погріб Д (камінь), вбиральня Е (дошка), криниця №1 (камінь, з.б. кільце), ворота № 2 (метал), огорожа №3 (металева сітка), огорожа №4 (деревяні штахети), розташованого по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Козаківка Болехівської міської ради Івано-Франківської області.

22.11.2018 року відповідачем ОСОБА_2 подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , третя особа: Козаківська сільська рада Болехівської міської ради Івано-Франківської області, про визнання права власності.

Зазначає, що окрім домоволодіння по АДРЕСА_1 спадкодавцю ОСОБА_3 належав також і інший будинок, в якому знаходилися бібліотека і ФАП по АДРЕСА_2 , і який був повернутий їй як дружині репресованого відповідно до рішення Козаківської сільської ради від 20 червня 1994 року. Після повернення будинку ОСОБА_3 здійснювала за ним догляд, підтримувала в належному стані, проводила ремонт, разом з ним добудувала стайню біля будинку, але не виготовила правовстановлюючі документи, адже вважала, що достатньо рішення Козаківської сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області про передачу їй будинку.

За життя ОСОБА_3 не передавала нікому повернутий їй будинок, не оформляла ніяких документів про передачу його у власність іншим особам. У 2007 році ОСОБА_3 дозволила дочці ОСОБА_1 проживати у цьому будинку разом з сім`єю.

Будинок по АДРЕСА_1 мати успадкувала після смерті чоловіка (їхнього батька) ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Оскільки мати не виготовила правовстановлюючі документи на вказані будинки, то вони з позивачем не можуть оформити право власності в позасудовому порядку.

Просив суд прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним; визнати за ним право власності на 1/2 частину спадкового майна, яке складається з: житлового будинку (в технічному паспорті літ. А), стайні (Б), стодоли (В), сараю (Г), погребу (Д), вбиральні (Е), криниці (№1), воріт (№2), огорожі (№ 3 ), огорожі (№ 4 ), яке розташоване по АДРЕСА_1 ; 1/2 частину спадкового майна, яке складається з житлового будинку та господарських споруд, яке розташоване по АДРЕСА_2 .

Ухвалою Болехівського міського суду від 03.12.2018 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Козаківська сільська рада Болехівської міської ради Івано-Франківської області, про визнання права власності до розгляду в одному провадженні із справою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Козаківська сільська рада Болехівської міської ради Івано-Франківської області, про визнання права власності на спадкове майно.

Рішенням Болехівського міського суду від 18.06.2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Козаківська сільська рада Болехівської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Козаківська сільська рада Болехівської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 : на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 , яке складається: із житлового будинку «А», стайні «Б», стодоли «В», сараю «Г», погребу «Д», вбиральні «Е», криниці, воріт, огорож; визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 : на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 , яке складається: із житлового будинку «А», стайні «Б», стодоли «В», сараю «Г», погребу «Д», вбиральні «Е», криниці, воріт, огорож; на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_2 яке складається: із житлового будинку «А-1», сходів а1, гаражу «Б», погребу «В», навісу «Г», сараю «Д», сараю «Е», вбиральні «З», колодязю «к», воріт, огорож. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині визнання за ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на 1/2 частину будинковолодіння по АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає, що дане рішення суду в оскаржуваній частині постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зазначає, що будинок по АДРЕСА_2 не відноситься до спадкового майна померлої ОСОБА_3 , та як ніколи їй не належав. Він був побудований у 80-их роках, а тому не міг бути конфіскованим під час політичних репресій та згодом повернутий їхній матері як дружині репресованого. Жодного дня мати в ньому не проживала, не утримувала та не доглядала, не добудовувала до нього господарські будівлі. Мати проживала в будинку по АДРЕСА_1 , сама потребувала догляду, і такий догляд здійснювала виключно вона.

Вказує, що в ті часи у власності громадянина міг бути лише один жилий будинок, і його житлова площа не повинна була перевищувати 80 кв.м.

Зазначає, що згідно записів погосподарських книг спірний будинок з 1996 року по даний час обліковується за нею та членами її сім`ї. Це уже не той будинок, який у 80-их роках будував її батько, у нього нові підвалини, перекриття, дах, вікна, двері, підлога, комунікації, споруджені за кошти її сім`ї.

На її думку відповідач не надав суду жодного письмового доказу, який міг бути підставою визнання за ним права власності на даний будинок. А облік будинку за нею в погосподарських книгах з 1996 року дає їй право в судовому порядку визнати право власності на нього.

Вважає, що відповідач безпідставно претендує на 1/2 частину вказаного будинку лише задля того, щоб змусити її відмовитися від частини спадкового майна по АДРЕСА_1 .

Крім того, суд не взяв до уваги, що третя особа Козаківська сільська рада Болехівської міської ради Івано-Франківської області визнала її позовні вимоги, а проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 заперечувала.

На підставі наведеного просить рішення Болехівського міського суду від 18.06.2019 року скасувати частково в частині визнання за ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на 1/2 частину будинковолодіння по АДРЕСА_2 , та ухвалити у цій частині нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 відмовити.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу. Вважає оскаржуване рішення суду законним та обґрунтованим. Зазначає, суд першої інстанції вірно взяв до уваги, що рішенням Козаківської сільської ради народних депутатів Болехівської міської ради від 20.06.1994 року їхній з позивачем матері було повернуто спірний будинок, зобов`язано ОСОБА_3 повернути сільській раді матеріали, використані при ремонті бібліотеки і ФАП. Відшкодування даних витрат підтверджується актом, що спростовує доводи ОСОБА_1 про те, що ці витрати понесені нею особисто. Зазначене підтвердили також і свідки по справі. Згодом ОСОБА_3 дійсно передала даний будинок для проживання дочці ОСОБА_1 та її сім`ї, де вона вже здійснювала ремонтні роботи на власний розсуд. Однак, за свого життя ОСОБА_3 нікому не передавала цей будинок у власність. Записи в погосподарських книгах засвідчують лише факт проживання в ньому ОСОБА_1 із сім`єю. Таким чином даний будинок належить до спадкового майна ОСОБА_3 та підлягає спадкуванню. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт та її представник доводи апеляційної скарги підтримали з мотивів, наведених у ній.

Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) проти задоволення апеляційної скарги заперечила, просила рішення суду залишити без змін.

Представники Козаківської сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області в судове засідання не з`явилися, надіслали на адресу суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки апелянтом рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині визнання за ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на 1/2 частину будинковолодіння по АДРЕСА_2 , в іншій частині рішення апеляційним судом не переглядається.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 є дочкою, а ОСОБА_2 - сином ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , про що свідчать копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 20.03.1962 року (т. 1, а.с. 7) та Свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 01.03.1966 року (т. 1, а.с. 49).

20.05.1984 року ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 », що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 від 20.05.1984 року (т. 1, а.с. 8).

Згідно копії повторного Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 20.02.2018 року ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1, а.с. 35).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 від 14.12.2017 року (т. 1, а.с. 9). Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно.

Відповідно до Довідки Козаківської сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області №962 від 22.10.2018 року, Облікової картки об`єкта погосподарського обліку ОСОБА_3 на день смерті була зареєстрована і проживала по АДРЕСА_1 та за нею по сільській раді обліковувалися земельні ділянки загальною площею 0,88 га: 0,05 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,83 га - для ведення особистого селянського господарства. Житловий будинок 1948 року побудови, загальна площа 60 кв.м., житлова площа 32 кв.м. (т. 1, а.с. 10-12).

20.02.2018 року ОСОБА_1 , а 02.03.2018 року - ОСОБА_2 звернулися до приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Барабаш Р.С. із заявами про прийняття спадщини за законом (т. 1, а.с. 19-20).

Постановою від 17.10.2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємцем не подані документи власності на майно за померлим та реєстрації, а крім ОСОБА_1 спадкоємцем також є ОСОБА_2 , який подав заяву про прийняття спадщини (т. 1, а.с. 17).

Дані обставини підтверджені матеріалами справи та сторонами по справі не заперечувалися.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до Протоколу 18 сесії Козаківської сільської ради народних депутатів Болехівської міської ради ХХІ скликання від 20.06.1994 року депутати сільської ради виступили за повернення конфіскованого майна колишнім репресованим громадянам, а саме повернути майно і будинок жителям с. Козаківка ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , так як для цього є всі підстави та документи у ОСОБА_3 , які свідчать про те, що в них забрано, а також є приміщення для перенесення установ, які необхідно перенести, щоб звільнити будинок (т. 1, а.с. 50-51).

Рішенням Козаківської сільської ради народних депутатів Болехівської міської ради від 20.06.1994 року «Про повернення конфіскованого майна репресованим громадянам с. Козаківка» вирішено повернути колишнім власникам - жительці с. Козаківка ОСОБА_3 їхній будинок, в якому знаходиться бібліотека і ФАП с. Козаківка Козаківської сільської ради; ОСОБА_3 зобов`язується повернути сільській раді матеріали, які Козаківська сільська рада використала при ремонті приміщень бібліотеки та ФАПу (т. 1, а.с. 52).

Відповідно до копії Акту обстеження стадії виконання робіт згідно рішення сесії сільської ради від 20.06.1994 року, складеного 15.10.1994 року, всі матеріали і роботи ОСОБА_3 повернуто і виконано, а виконавчим комітетом сільської ради надано дозвіл на проживання у даному будинку. ОСОБА_3 із сім`єю дочки проживає у повернутому будинку (т. 1, а.с. 102).

Згідно відповіді виконавчого комітету Козаківської сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області на адвокатський запит №159-02.2/13 від 20.09.2018 року інформація щодо обліку домоволодіння, в якому знаходилася бібліотека та ФАП с. Козаківка в погосподарських книгах села відсутня (т. 1, а.с. 54).

Відповідно до даних погосподарських книг с. Козаківка домоволодіння по АДРЕСА_2 з 1996 року обліковується за ОСОБА_1 , ОСОБА_8 ; з 1997 року рік побудування зазначено - 1980 рік (т. 1, а.с. 85-101).

Згідно відповіді Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації №7 від 21.11.2017 року за архівними матеріалами ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» замовлення на проведення технічної інвентаризації на домоволодіння АДРЕСА_2 не оформлялось, реєстрація права власності станом на 31.12.2012 року на дане домоволодіння не проводилася (т. 1, а.с. 59).

Згідно копії Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_2 , виготовленого станом на 03.01.2019 року, вбачається, що дане будинковолодіння складається із житлового будинку «А-1», сходів «а1», гаражу «Б», погребу «В», навісу «Г», сараю «Д», сараю «Е», вбиральні «З», колодязя питного «к», воріт «№1», огорожі «№2», воріт «№3», огорожі «№ 4 » (т. 1, а.с. 131-134).

Задовольняючи позовні вимоги первісного та зустрічного позовів, суд першої інстанції виходив з того, що домоволодіння по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 на час смерті належали спадкодавцю ОСОБА_3 , а тому вони відносяться до спадкового майна, яке успадковують її діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України, право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Виходячи з аналізу матеріалів справи та вказаних норм права, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які у встановленому порядку звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, мали право на спадкове майно, що належало їхній матері на час смерті.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, ОСОБА_1 посилалася на те, що будинок по АДРЕСА_2 не відноситься до спадкового майна померлої ОСОБА_3 , та як ніколи їй не належав, жодного дня мати в ньому не проживала, не утримувала та не доглядала, а згідно записів погосподарських книг будинок з 1996 року по даний час обліковується за нею та членами її сім`ї.

Разом з тим, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

За змістом ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Наявними в матеріалах справи письмовими документами та показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , підтверджено факт передачі рішенням органу місцевого самоврядування житлового будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_3 , яка в 1996 році надала його для приживання позивачу та її сім`ї.

Однак, належних та допустимих доказів того, що спірне майно вибуло з володіння ОСОБА_3 позивачем представлено в суді першої інстанції не було. Не надано таких і під час розгляду справи в апеляційному суді.

Твердження апелянта про те, що дане домоволодіння обліковується за нею з 1996 року згідно погосподарських книг Козаківської сільської ради, як і сам факт проживання у даному будинку, самі по собі не породжують в останньої права власності на нього.

Відповідно до положень ст.ст. 78, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Посилання ОСОБА_1 на те, що нею здійснювалися ремонтні роботи в даному будинку, а її сином в листопаді 2016 року - листопаді 2017 року було замовлено нові вікна (т. 1, а.с. 103-105), 10.10.2016 року металопрофіль, а 04.09.2017 року металочерепицю (т. 1 а.с. 114-115), також не можуть свідчити про набуття нею права власності на дане будинковолодіння.

Що стосується зазначення в апеляційній скарзі про те, що це уже не той будинок, який у 80-их роках будував її батько, то такі також не заслуговують на увагу, оскільки з копій погосподарських книг с. Козаківка (т. 1, а.с. 85-101) та копії Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_2 , виготовленого станом на 03.01.2019 року (т. 1, а.с. 131-134), вбачається, що загальна площа даного будинку не збільшилася.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що місцевим суд прийшов до правильного висновку про те, що будинковолодіння по АДРЕСА_2 у встановленому законом порядку було передане ОСОБА_3 , з її володіння на час смерті не вибувало, а тому належить до спадкового майна померлої, право на яке мають обоє її дітей.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Болехівського міського суду від 18 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2019 року.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: Г.П. Мелінишин

Л.В. Ясеновенко