ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8969/19 Справа № 208/3020/19 Суддя у 1-й інстанції - Нельга Д.В. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 серпня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Сингл.Авто про захист прав споживача та стягнення сплаченого авансу,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 серпня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сингл.Авто» про захист прав споживача та стягнення сплаченого авансу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача ТОВ Сингл.Авто, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь сплачений аванс у розмірі 151200,00 грн. (а.с. 1-4).

Одночасно з пред`явленням позову ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду із заявою про забезпечення позову, у якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно та грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті ТОВ Сингл.Авто, і знаходяться у нього чи в інших осіб (а.с. 18-21).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується також накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Процесуальний порядок арешту майна полягає у виявленні майна, його опису, опечатуванні та передачі його на зберігання.

Заявником не обґрунтовано наявність підстав для обрання заходу забезпечення позову у вигляді арешту на все майно та грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті ТОВ Сингл.Авто, і знаходяться у нього чи в інших осіб, враховуючи, що відповідач у справі є юридичною особою - господарюючим суб`єктом, яка займається, зокрема, торгівлею автомобілями та легковими автотранспортними засобами (основний), оптовою торгівлею іншими товарами господарського призначення, оптовою торгівлею сільськогосподарськими машинами й устаткованням, неспеціалізованою оптовою торгівлею, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги неспівмірність обраного позивачем виду забезпечення позову із заявленим позовом, ціна якого становить 151200,00 грн.; враховуючи, що арешт всього майна та грошових коштів перешкоджатиме господарській діяльності ТОВ Сингл.Авто, а також може призвести до незворотних негативних наслідків для відповідача, - місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на все майно та грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті ТОВ Сингл.Авто, і знаходяться у нього чи в інших осіб, тому оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, а в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Колегія зауважує, що позивач не позбавлений можливості звернення до місцевого суду з іншої заявою про забезпечення його позову, з обранням виду забезпечення, який не створюватиме відповідачу перешкод у здійсненні господарської діяльності.

Таким чином, оскаржувана ухвала постановлена у відповідності з вимогами процесуального закону, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді