Справа № 539/3685/19
Провадження № 2/539/1430/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року м. Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Алтухової О.С.,

за участю секретаря - Гусак А.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника третьої особи - Стромко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Лубенської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:

17.09.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якій просила позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також прохає призначити її опікуном над малолітніми дітьми та стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дітей.

В обґрунтування своїх вимог вказала, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 це її донька, яка перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , подружжя має малолітніх дітей: доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які зареєстровані у АДРЕСА_1 .

З вересня 2017 року ОСОБА_3 самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, оскільки не бере участі у вихованні та житті дітей, не турбується про їх здоров`я, розвиток, умови проживання.

Батько ОСОБА_2 знаходився у місцях позбавлення волі за злочини, передбачені ч.3 ст.186, ч.2 ст.309 КК України і звільнившись по відбуттю строку покарання 19.03.2019 року відвідав дітей лише кілька раз, і також не цікавиться їх життям, фізичним, духовним та моральним розвитком, не бере участі у створенні належних умов для нормального розвитку, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Діти проживають у її сім`ї, вона зі своїм чоловіком ОСОБА_10 турбуються про них, забезпечують повноцінним харчуванням, дбають про здоров`я, створюють необхідні умови для життя та розвитку. Онуки відвідують Вовчицький дошкільний навчальний заклад «Дзвіночок».

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Пояснила, що ОСОБА_11 та ОСОБА_8 з жовтня 2017 року по лютий 2018 року перебували у реабілітаційному центрі в м. Кременчук, потім вона з чоловіком забрали дітей до себе, старша дівчинка Соня проживає у них з грудня 2016 року. Її донька ОСОБА_3 останній раз бачила своїх дітей приблизно півроку тому, фінансової допомоги не надає, іноді привозила дитячу білизну, футболки, шорти. Батько дітей ОСОБА_2 після звільнення з місць позбавлення волі приїздив до дітей три рази, одного разу взяв до себе одну з доньок, але потім повернув її невчасно.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала, пояснивши, що бажає щоб діти залишились з її батьками. Повідомила, що працює в м. Київ, до дітей приїздить нечасто, гроші на їх утримання не перераховує, в дитячому садочку жодного разу не була.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, та пояснив, що до того часу як його було засуджено, у них була благополучна сім`я, вони проживали всі разом. За час перебування його в місцях позбавлення волі його дружина ОСОБА_3 усунулася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо їх малолітніх дітей. Діти проживають з бабусею, тобто з матір`ю його дружини позивачкою ОСОБА_1 . Після звільнення з місць позбавлення волі він неодноразово приходив до дітей, цікавився ними, брав ОСОБА_8 до себе. На даний момент він відремонтував хату, займається пошуками роботи, які ускладнюються тим, що його звільнили умовно-достроково і він не може виїхати за межі області. Зауважив, що ОСОБА_1 намагається чинити йому перешкоди в спілкуванні з дітьми. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник Служби у справах дітей Лубенської районної державної адміністрації позовні вимоги підтримала. Пояснила, що дійсно до того часу як ОСОБА_2 було засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі, претензій до цієї родини не було. В жовтні 2017 року двох дітей було вилучено від матері та направлено до реабілітаційного центру через те, що ОСОБА_3 залишила дітей, яким на той момент було два роки та один рік, в зачиненому будинку на два дні. Служба неодноразово проводила бесіди із ОСОБА_3 з приводу належного виконання батьківських обов`язків, однак жодних висновків вона не зробила, її місце перебування невідомо навіть її матері. Батько звільнився з місць позбавлення волі ще в березні 2019 року і з цього часу ухиляється від виконання батьківських обов`язків, жодної фінансової допомоги на утримання дітей не надає.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно копій свідоцтв про народження: серії НОМЕР_1 , виданого 23 квітня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_12 Софія; серії НОМЕР_2 , виданого 04 серпня 2015 року виконкомом Новооріхівської сільської ади Лубенського району Полтавської області, ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась ОСОБА_13 ; серії НОМЕР_3 , виданого 05 серпня 2016 року виконкомом Новооріхівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, ІНФОРМАЦІЯ_6 народився Кочетков Ілля.

Батьками дітей є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які з 23 квітня 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб, виданого 23 квітня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 27.12.2018 року, яке набрало законної сили 28.01.2019 року, в задоволенні позову Органу опіки та піклування Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено. Вказаним рішенням було встановлені такі обставини: 11.09.2017 року ОСОБА_3 залишила малолітніх дітей 2015 та 2016 року народження вдома самих, без нагляду, в помешканні антисанітарні умови, брудно, розкидані речі, побите вікно, оголений провід від електронагрівача, діти брудні та напівоголені, у сина 2016 року народження синець на шиї. В зв`язку із чим діти були влаштовані до дитячого відділення Лубенської КЦМЛ, а матір зникла у невідомому напрямку. Дітей у лікарні відвідувала бабуся, з якою проведено профілактично-роз`яснювальну бесіду. Згідно акту служби у справах дітей від 13.09.2017 року зафіксовано, що ОСОБА_3 без попередження залишила дітей у палаті лікарні самих, без нагляду. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області від 13.09.2017 року малолітніх ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 влаштовано до Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини. 15.01.2018 року малолітніх дітей повернуто із Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини за місцем проживання матері: с.Вовчик Лубенського району Полтавської області.

Як убачається з довідки Вовчицької сільської ради №1112 від 06.09.2019 року, позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає з чоловіком ОСОБА_10 в АДРЕСА_2 і вони разом з лютого 2018 року виховують онуків: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки батьки дітей з ними не проживають. Тобто, з моменту повернення дітей за місцем проживання матері, фактично діти проживають разом з бабусею та дідусем, а місце проживання матері невідоме навіть позивачу.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 засуджений вироком Лубенського міськрайонного суду від 20.03.2017 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звільнено умовно-достроково в березні 2019 року.

Тобто, в період з березня 2017 по березень 2019 року відповідач ОСОБА_14 , будучи засудженим за вчинення злочинів не відносно дітей, був неспроможний виконувати обов`язки по вихованню дітей. В той саме час, а саме після засудження ОСОБА_14 , матір дітей самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, внаслідок чого діти були влаштовані до будинку дитини і, навіть після повернення дітей до матері, вона не змінила свою поведінку, покинула дітей в будинку своїх батьків і поїхала в невідомому напрямку.

Вказані обставини не заперечувались в судовому засіданні відповідачем ОСОБА_3 , яка позов визнала, однак пояснити свою поведінку не змогла.

Органом опіки та піклування Лубенської райдержадміністрації 16.09.2019 року підготовлено висновок, згідно з яким вважають за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно малолітніх дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12., ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_13

Праналізувавши висновок, суд вважає за необхідне відмітити, що висновок не містить жодної мотивації прийнятого рішення. І, якщо щодо ОСОБА_3 у висновку хоча б зазначено, що остання самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, не проживає з дітьми, не спілкується з ними, не бере участі у їх вихованні, то відносно ОСОБА_2 взагалі не приведено жодних фактів ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, а є лише констатація того, що ОСОБА_2 був засуджений, відбув покарання та звільнився з місця позбавлення волі 19.03.2019 року, проживає за місцем реєстрації.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно п.2 ч. 1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Також суд зважає, що відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Крім того, суд враховує висновок Європейського суду з прав людини, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилаються сторони, частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в частині позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав, оскільки встановлено факт свідомого нехтування нею своїми обов`язками, небажання змінювати свою поведінку.

Водночас, суд не може погодитися з висновком, щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ставиться до нього критично, оскільки позивачем не надано жодного доказу винної поведінки батька, свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Не може бути достатньою підставою для позбавлення батьківських прав лише те, що діти проживають у бабусі з дідусем та те, що батько не приходив в дошкільний навчальний заклад до дітей, тим паче, враховуючи ту обставину, що з моменту звільнення ОСОБА_2 з місць позбавлення волі до дня подання позову минуло шість місяців. Позивач не заперечувала тієї обставини, що після звільнення ОСОБА_2 декілька разів відвідував дітей, брав середню доньку до себе додому. Крім того, необхідно враховувати, що до засудження ОСОБА_2 до реальної міри покарання дітям було 3 роки, 2 роки та 6 місяців, а тому на даний час є необхідність поступового налагоджування стосунків дітей із батьком.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно його малолітніх дітей не забезпечуватиме інтересів самих дітей.

В матеріалах справи маються довідки про отримання доходів ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , згідно яких встановлено, що подружжя має стабільний дохід у виді пайових коштів. Також ОСОБА_10 працює та щомісячно отримує заробітну плату.

Згідно наданої позивачем медичної документації, позивач фізично здорова, на диспансерному обліку у лікарів не перебуває, хронічні і тяжкі хвороби також не має.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов, позивач з чоловіком та онуками проживають у будинку АДРЕСА_2 , в якому охайно та прибрано. Також позивач у господарстві утримує корову та птицю. Онуки позивача відвідують заклад дошкільної освіти «Дзвіночок» в с.Вовчик Лубенського району.

Вказані документи підтверджують здатність позивача бути опікуном дітей, однак, в зв`язку з відмовою в задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , вимога про встановлення опіки задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів з відповідачів на утримання дітей слід зазначити наступне.

Згідно ч. 2,3 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд, зокрема, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Оскільки батьківських прав позбавляється лише ОСОБА_3 , тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів, які є власністю малолітніх дітей, лише з відповідача ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 на утримання дітей в розмірі половини, тобто 1/2 частини її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З матеріалів справи вбачається, що позовну заяву подано до суду 17.09.2019 року, тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати.

При цьому суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Суд також роз`яснює, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (ч.1 ст.169 СК України), якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом".

Враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, судовий збір покладається на відповідача ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 4,5,10,11,12,13,76-82,89,263-265, 352,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Лубенської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 , аліменти, які є власністю малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50 % відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 17.09.2019 року і до повноліття дітей.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

-позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_2 .

-відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

-відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

- третя особа Служба у справах дітей Лубенської районної державної адміністрації, адреса місця знаходження: Полтавська область, м.Лубни, пл.академіка Олексія Бекетова,19, .

Повне судове рішення складено та підписано 20 грудня 2019 року.

Суддя Лубенського міськрайонного суду О.С. Алтухова