справа № 166/1487/19
провадження № 4-с/166/2/19
УХВАЛА

іменем України

19 грудня 2019 року смт.Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого - судді Свистун О.М., за участю секретаря Заєць Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) старшого державного виконавця Ратнівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Лесика В`ячеслава В`ячеславовича,

встановив :

11 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою, в якій зазначила, що рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 31 травня 2012 року в справі №0313/737/2012 за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини її вимоги було задоволено частково, стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 350 грн щомісячно.

Зазначила, що кожного місяця вона несе витрати на належне утримання дитини, харчування, купівлю одягу, оплату витрат, пов`язаних із відвідуванням навчального закладу, у разі коли дитина хворіє - витрати на придбання лікарських засобів. Щомісячні витрати на утримання однієї дитини становлять мінімально 3000 грн. Наявних у неї коштів не вистачає для належного забезпечення дітей усім необхідним.

28 серпня 2018 року набрали чинності зміни до СК України та Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закону), зокрема, згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.71 Закону виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України.

Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження заявницею встановлено, що державним виконавцем не було дотримано вимог Закону про стягнення аліментів в мінімально гарантованому розмірі, тому 28.11.2019 року вона звернулась із заявою про перерахунок розміру аліментів до Ратнівського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області.

У відповіді від 29.11.2019 року на заяву їй було відмовлено у здійсненні перерахунку розміру аліментів, що підлягають стягненню відповідно до ч.2 ст.182 СК України, оскільки нею не пред`явлено відповідного судового рішення, а тому дії державного виконавця зі стягнення аліментів в розмірі 350 грн є правомірними.

Вважає такі дії державного виконавця неправомірними й такими, що суперечать діючому законодавству України. Просить визнати дії державного виконавця неправомірними та зобов`язати його здійснити перерахунок розміру аліментів, що стягуються на підставі рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 31 травня 2012 року у справі №0313/737/2012 з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28 серпня 2018 року.

У судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися. Їх неявка відповідно до ст.450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст.447 ЦПК України).

Згідноз ч.1 ст.1 Закону України "Про виконавче провадження"виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 ст.447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом установлено, що рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 31.05.2012 року в справі №0313/737/2012 стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_2 , на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 350 грн щомісячно, починаючи з 22.05.2012 року до досягнення дитиною повноліття, з урахуванням індексації відповідно до закону. Вказане рішення набрало законної сили 12.06.2012.

На підставі вищевказаного рішення 12.06.2012 року Ратнівським районним судом Волинської області видано виконавчий лист №0313/737/12, який знаходиться на примусовому виконанні у Ратнівському районному відділі Державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області.

Законом України №2475-VIII від 03.07.2018 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" у ч.2 ст.182 СК України внесені зміни, згідно з якими мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, вказаним Законом ч.1 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" доповнено абзацом такого змісту: "Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України". Вказані норми Закону в новій редакції діють з 28.08.2018 року.

28 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Ратнівського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області із заявою про перерахунок розміру аліментів в розмірі 350 грн.

Начальник Ратнівського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області В.Пожар листом від 29.11.2019 року №10282/03-17-27 відмовив ОСОБА_1 у проведенні перерахунку розміру аліментів, оскільки виконавчим листом №0313/737/12 від 12.06.2012 року вже визначено спосіб та порядок його примусового виконання, а також зазначив, що стягувачці необхідно звертатися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд вважає, що відмова державного виконавця здійснити перерахунок розміру аліментів є незаконною з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.182 СК України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" №2037-VIII від 17.05.2017, яка діє з 08 липня 2017 року, передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановлено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. При цьому, необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Таким чином, внесення змін до СК України в частині визначення мінімального розміру аліментів, не є підставою для зміни розміру аліментів в судовому порядку в розумінні ст.192 СК України, оскільки зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитини не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Згідно з ч.1 ст.71 Закону в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" №2475-VIII від 03.07.18, яка діє з 28.08.18, порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі, не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України, навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому, ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Отже, починаючи з 08 липня 2017 року, виконавець повинен стягувати з боржника аліменти на утримання дитини у розмірі, не меншому, ніж мінімальний гарантований розмір, передбачений СК України. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду в постанові від 20.06.19 (справа №632/580/17).

За таких обставин суд вважає скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Ратнівського районного відділу Держаної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області Лесика В.В. обґрунтованою.

Відповідно ч. 2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірним і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зобов`язати старшого державного виконавця Ратнівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Лесика В.В. здійснити перерахунок розміру аліментів, визначеного у рішенні Ратнівського районного суду Волинської області №0313/737/2012 від 31.05.2012 року, з урахуванням ч.2 ст.182 СК України. При цьому, діючи у межах заявлених ОСОБА_1 вимог, яка просила зобов`язати провести такий перерахунок з 28 серпня 2018 року, суд саме таку дату визначає початком строку, з якого державному виконавцю слід вчинити вказану дію.

Керуючись ч.1 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження", ч.2 ст.182 СК України, ст.451 ЦПК України, суд

постановив :

Скаргу ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) старшого державного виконавця Ратнівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Лесика В`ячеслава В`ячеславовича задвольнити.

Визнати дії старшого державного виконавця Ратнівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Лесика В`ячеслава В`ячеславовича неправомірними.

Зобов`язати старшого державного виконавця Ратнівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Лесика В`ячеслава В`ячеславовича здійснити перерахунок розміру аліментів, що стягуються на підставі рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 31 травня 2012 року у справі №0313/737/2012 з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28 серпня 2018 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ратнівський районний суд шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя Ратнівського

районного суду О.М.Свистун