ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 вересня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/474/19

Головуючий у першій інстанції - Требух Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1026/19

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді - Бобрової І.О.,

суддів - Губар В.С., Шитченко Н.В.,

за участю секретаря - Зіньковець О.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Чернігівська міська рада,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Друга Чернігівська державна нотаріальна контора,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 31 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

місце постановлення рішення судом першої інстанції - м.Чернігів,

дата складання повного тексту рішення суду - 10.06.2019,

У С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просила встановити факт проживання її та ОСОБА_2 однією сім`єю понад 5 років до часу відкриття спадщини після смерті останнього, тобто з червня 1993 року по 07.06.2018.

Свій позов ОСОБА_1 мотивувала тим, що з червня 1993 року вона та ОСОБА_2 проживали разом однією сім`єю та вели спільне господарство за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджують свідки. 13.06.1990 ОСОБА_2 була придана 1/8 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі на зазначену вище частину житлового будинку, в якому ОСОБА_1 продовжує проживати та обслуговувати. Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 відкрита Другою Чернігівською державною нотаріальною конторою. Встановлення даного факту необхідно для оформлення спадщини.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 31 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким її позовну вимогу задовольнити. Скаржник зазначає, що вона проживала із ОСОБА_2 однією сім`єю, здійснювала разом з ним догляд за квартирою, в якій вони проживали, після смерті ОСОБА_2 займалась його похованням, а також фактично прийняла спадщину. Зазначає, що судом не було допитано свідків, які могли підтвердити її спільне проживання із ОСОБА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу Чернігівська міська рада просила залишити рішення суду без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Відповідач вказав про відсутність доказів на підтвердження позовних вимог, а також зазначив, що матеріали, які були витребувані з Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради, підтверджуть ведення позивачем та ОСОБА_2 господарства за окремими адресами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем на підтвердження факту спільного проживання з померлим було надано лише замовлення на організацію і проведення поховання, довідку про факт встановлення смерті, копію лікарського свідоцтва про смерть та гарантійні талони на придбання техніки померлим, проте вказані докази не підтверджують факт спільного проживання, ведення спільного побуту, наявність взаємних прав та обов`язків між позивачем та ОСОБА_2 .

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин.

За приписами частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно з частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно ч.ч. 1,6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з приписами статей 76, 77, 78 ЦПК України засобами доказування є письмові, речові та електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що надані позивачем документи про здійснення організації поховання померлого ОСОБА_2 не є достатніми доказами для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у розумінні статті 74 СК України, без наявності інших ознак сім`ї.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , подаючи до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради, заяву про призначення субсидії за місцем своєї реєстрації по АДРЕСА_1 , уточнену декларацію та довідки КП «Деснянське» Чернігівської міської ради про склад своєї сім`ї, не вказувала про проживання разом з нею інших членів сім`ї, зокрема, ОСОБА_2 (фотокопія на а.с.105, 129, 144, 155, 166). Субсидію ОСОБА_1 отримує з березня 2013 по теперішній час.

ОСОБА_2 , звертаючись за оформленням субсидії за місцем свої реєстрації по АДРЕСА_1 , також подавав заяву та довідку про склад сім`ї від 26.11.2015, заповнював відповідну декларацію . В цих документах, окрім себе, інших осіб, як членів своєї сім`ї, не вказував (фотокопія на а.с.192,193). Субсидію ОСОБА_2 отримував з жовтня 2015 року до лютого 2018, регулярно оновлюючи довідки, які містили інформацію щодо самостійного проживання в своїй частині будинку.

Вказані докази спростовують твердження позивача про проживання її та ОСОБА_2 однією сім`єю.

Позивачем не надано будь-яких допустимих доказів проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу, що були підставою для виникнення у них із ОСОБА_2 прав та обов`язків подружжя.

Твердження ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не було допитано свідків, які могли підтвердити її спільне проживання із померлим, є безґрунтовним.

За матеріалами справи встановлено, що судом першої інстанції в судовому засіданні 03.05.2019 з`ясовувалась думка ОСОБА_1 з приводу заявленого нею клопотання про допит свідків, проте остання на їх допиті не наполягала, що підтверджується відповідним протоколом судового засідання від 03.05.2019 (а.с.213-314).

Письмові зауваження відповідно до ст.249 ЦПК України щодо неповноти або неправильності протоколу судового засіданні від 03.05.2019 позивачем не подавались.

Під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі, судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, тобто в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381- 384, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 31 травня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Судді Чернігівського апеляційного суду

І.О.Боброва

В.С.Губар

Н.В.Шитченко

Повний текст складений 12.09.2019.