Сарненський районний суд
____________________________________________________________________
Справа №572/1938/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області в складі

головуючого судді - Рижого О.А.

за участю секретаря судового засідання - Мороз Ю.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сарни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на земельні ділянки.

В обґрунтування вимог вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_3 . На випадок своєї смерті остання залишила заповіт, відповідно до якого заповідала земельний пай згідно сертифікату РВ №020877 йому, а житловий будинок в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 Постановою державного нотаріуса Соколовської М.В. від 07.02.2019 року було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дані земельні ділянки у зв`язку з відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів. Іншим шляхом ніж судовим встановити даний факт не представляється можливим.

В підготовче судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду до суду надійшла від неї заява, де вона позовні вимоги підтримує, посилаючись на викладене в позовній заяві, просить його задоволити та розглядати справу у її відсутності.

Відповідач в засідання також не з`явився, подав до суду заяву, якою позов визнає.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши письмові докази, суд зазначає про наступне.

Встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯА №045353 від 03.02.2005 р., земельна ділянка, площею 1.91 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Тутовицької сільської ради, належала ОСОБА_3 .

Згідно заповіту від 05.12.2002 року, ОСОБА_3 , на випадок своєї смерті, заповіла ОСОБА_1 , заповідала земельний пай згідно сертифікату РВ №020877, площею 1.91 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Тутовицької сільської ради.

Відповідно до Постанови державного нотаріуса Соколовської М.В. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 05.05.2019 р. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дані земельні ділянки у зв`язку з відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ч.1 п.11 ст. 346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 названого Кодексу спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 цього Кодексу).

Згідно ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно зі статтею 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;

г) прийняття спадщини;

ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 14 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладання договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Враховуючи, що щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Оскільки покійна ОСОБА_3 за свого життя мала на праві власності вищевказану земельну ділянку та на випадок своєї смерті розпорядилася нею на користь ОСОБА_1 та згідно заповіту, залишеного ОСОБА_3 він являється спадкоємцем і спадщину прийняв у встановленому законом порядку, проте відсутність у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів унеможливлює її оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та знаходить підстави визнати, що ОСОБА_1 , відповідно до ст.ст.1217,1268 ЦК України, набув право власності на вказані спадкові земельні ділянки, так як є суб`єктом набуття права власності на земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

Керуючись наведеним, ст.ст.13,81,141,200,206,263-265,268,273,,354,355 ЦПК України суд, -

вирішив:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (жителем АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , в порядку спадкування за заповітом, право власності на земельну ділянку, площею 1.91 га., для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Тутовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області, згідно Державного Акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯА №045353 від 03.02.2005 року, виданого Сарненською районною державною адміністрацією Рівненської області, яка належали ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Рижий О.А.