Провадження № 2/161/643/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 січня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань - Царюк Н.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

21 листопада 2018 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Позов мотивує тим, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані у вказаному житлі. Разом з тим, незважаючи на реєстрацію, останні в будинку протягом останніх двох років не проживають. Інтересу до житла відповідачі не виявляють, витрат по його утриманню не несуть, комунальні послуги не сплачують. В добровільному порядку останні знятись з реєстрації не бажають. Відтак вважає, що дана обставина не дозволяє їй розпоряджатися майном на власний розсуд, чим порушуються її права та інтереси, як власника майна. Окрім того, вона змушена нести додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг.

А тому, просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

Представник позивача ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, відзиву чи будь-яких клопотань, заяв з приводу розгляду справи подано не було.

Зі згоди сторони позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України, а судове засідання проводить без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_3 від 26.07.2012 року (а.с.12) доводиться та обставина, що позивачу ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1.

Згідно з записами в будинковій книзі (а.с.14-19), відповідачі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Пунктом 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК України). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України.

З письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (а.с.20,21) вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 2016 року за адресою: АДРЕСА_2, не проживають більше двох років.

Відтак, станом на день розгляду справи, встановлено факт не проживання відповідачів у будинку позивача більше одного року.

Доказів того, що між позивачем та відповідачами існують домовленості щодо збереження за ними права користування житлом у разі їх відсутності за місцем реєстрації у належному позивачу на праві приватної власності домоволодінні по вул. Прилуцька, 8г в с. Підгайці Луцького району Волинської області понад один рік по справі не здобуто.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що слід визнати відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

Згідно з ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Задовольняючи позов про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом, суд використовує права надані ст. 267 ЦПК України, щодо встановлення порядку виконання рішення суду, і вважає, що в рішенні слід вказати на те, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 267, 280-282 ЦПК України, на підставі ст.ст. 319, 405 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати відповідачів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

Рішення є підставою для зняття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2,з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його вручення рішення.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 11.02.2019.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій