Справа № 162/841/18
Провадження № 2/162/44/2019
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Глинянчука В.Д.,

розглянувши справу за цивільним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування,

встановив:

І. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулася до Любешівського районного суду Волинської області з цим позовом 15 листопада 2018 року.

Ухвалою суду від 26 листопада 2018 року у справі відкрито загальне позовне провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 22 грудня 2018 року.

Позивачі подали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності.

За клопотанням відповідача ОСОБА_4 підготовче судове засідання відкладалося.

Підготовче провадження у справі закрито 14 січня 2019 року з призначенням справи до судового розгляду на 31 січня 2019 року.

На судовий розгляд справи сторони не зявилися, від відповідача ОСОБА_4 надійшла заява про невизнання позову та про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось.

ІІ. Стислий виклад позиції позивачів.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять визнати за ними у рівних частках право власності в порядку спадкування на нерухоме майно, що знаходиться по вулиці Шевченка, 10 у селі Вязівне Любешівського району Волинської області.

Позивачі свої вимоги обґрунтовують тим, що 26 вересня 2011 року померла ОСОБА_5. Після її смерті залишилось нерухоме майно, спадкоємцями якого за заповітом є позивачі. Через відсутність державної реєстрації успадкованого ОСОБА_1, ОСОБА_2 не можуть оформити своїх прав. За таких обставин позивач змушені звернутись до суду.

ІІІ. Стислий виклад позиції відповідачів.

Відповідач ОСОБА_3 у поданій до суду заяві позов визнав.

Відповідач ОСОБА_4 подав заяву про невизнання позову. Між тим, будь-яких доказів на обґрунтування заперечень проти позову суду не надав.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до заповіту від 21 вересня 2011 року ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_2 та ОСОБА_1 усе належне їй майно, у тому числі житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Шевченка, 10 у селі Вязівне Любешівського району Волинської області.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії 1-ЕГ № 113653 ОСОБА_5 померла 26 вересня 2011 року у селі Вязівне Любешівського району Волинської області.

Довідкою Любешівсько-Волянського старостинського округу Любешівської селищної ради № 882 від 08 жовтня 2018 року, витягом з погосподарської книги стверджено, що за спадкодавцем ОСОБА_5 зокрема рахувався житловий будинок 1947 року побудови з господарськими та побутовими будівлями по вулиці Шевченка, 10 у селі Вязівне Любешівського району Волинської області.

З матеріалів спадкової справи Любешівської державної нотаріальної контори щодо майна померлої ОСОБА_5 слідує, що позивачі 09 листопада 2011 року звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини по смерті спадкодавця.

Державним нотаріусом Любешівського нотаріального округу ОСОБА_6 10 вересня та 08 жовтня 2018 року відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Шевченка, 10 у селі Вязівне Любешівського району Волинської області, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Згідно з відомостями технічного паспорту на обєкт нерухомого майна від 05 вересня 2018 року будинковолодіння по вулиці Шевченка, 10 у селі Вязівне Любешівського району Волинської області складається з житлового будинку, сараю, вбиральні, колодязя.

V. Норми права, які застосував суд.

Відповідно до статей 1216-1218 Цивільного кодексу України (далі -- ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності з частиною першою статті 1222 ЦК спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У відповідності зі статтею 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з частинами першою та п'ятою статті 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пунктом 11 частини першої статті 346 ЦК визначено, що право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника.

У відповідності до частини першої статті 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до статті 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

VІ. Мотиви суду щодо позовних вимог.

У відповідності з частиною першою статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першої статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи наведені докази, суд констатує, що позивачі, будучи спадкоємцями майна померлої ОСОБА_5, у встановлений законом строк та спосіб прийняли спадщину.

Відомостей про те, що заповіт спадкодавця від 21 вересня 2011 року згодом було змінено, скасовано чи визнано недійсним, не здобуто.

Отже, рішення суду слугуватиме підставою для державної реєстрації прав позивачів на спадкове нерухоме майно, а позов підлягає до повного задоволення.

VІІ. Питання розподілу судових витрат.

Позивачі при поданні позовної заяви сплатили 975,59 гривень судового збору.

У матеріалах справи відсутні будь-які інші відомості про понесені сторонами судові витрати.

Позивачі разом з позовом заявили клопотання про покладення на них судових витрат, що не суперечить положенням частини третьої статті 13 ЦПК.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 200, 264, 265 ЦПК, суд

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

ОСОБА_1 (паспорт громадянина України серії АС № 390144, РНОКПП НОМЕР_1) визнати власником Ѕ частки житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями, які розташовані по вулиці Шевченка, 10 у селі Вязівне Любешівського району Волинської області, у порядку спадкування по смерті ОСОБА_5.

ОСОБА_2 (паспорт громадянина України серії АС № 390061, РНОКПП НОМЕР_2) визнати власником Ѕ частки житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями, які розташовані по вулиці Шевченка, 10 у селі Вязівне Любешівського району Волинської області, у порядку спадкування по смерті ОСОБА_5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: суддя В.Д. Глинянчук