ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1839/18 Номер провадження 22-ц/814/480/19Головуючий у 1-й інстанції Шелудяков Л.В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

За участю секретаря Кальник А.М.

Розглянула в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області в складі судді Шелудякова Л.В. від 3 грудня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Полтавська районна державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна,

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просила встановити факт її проживання з ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з липня 2008 року до 21 жовтня 2016 року, визнати житловий будинок, господарські будівлі та споруди, земельну ділянку площею 0,25 га призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельну ділянку площею 0,16 га призначену для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю її та ОСОБА_4, визнати за нею як за подружжям право власності на 1/2 частину вказаного майна.

Позов обґрунтований тим, що в 2008 році вона познайомилась з ОСОБА_4, з яким спочатку проживали в належній їй квартирі, а в подальшому в житловому будинку в АДРЕСА_1. В зазначеному домоволодінні вони проживали за умови сплати комунальних послуг та належного його утримання, при цьому вели спільне господарство та збирали гроші на придбання житла, яке і придбали разом із земельною ділянкою 13.09.2011 року. Договір купівлі-продажу був оформлений на ОСОБА_4 за їх спільні кошти та заощадження

21.10.2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 офіційно зареєструвала шлюб, а 13.04.2018 року чоловік помер, не залишивши заповіту.

Після смерті чоловіка з'явилася його донька від першого шлюбу та заявила, що вказаний будинок буде належати їй, оскільки в неї відсутнє власне житло.

Вважає, що оскільки спірне майно було придбано нею та її покійним чоловіком під час їх спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, воно є спільною сумісною власністю, у зв'язку з чим факт їх спільного проживання однією сім'єю підлягає встановленню в судовому порядку.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 3 грудня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Полтавська районна державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна відмовлено.

Відмова в задоволенні позову обумовлена не доведеністю позивачем факту її спільного проживання з ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з липня 2008 року по жовтень 2016 року, а відтак відсутні правові підстави для визнання спірного майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя в розумінні положень ст. 74 СК України.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невірну оцінку зібраним по справі доказам, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її вимог.

Зокрема вказує, що суд не проаналізував як належні докази надані нею довідки з сільської ради та не прийняв до уваги покази свідків про їх спільне з ОСОБА_4 проживання до реєстрації шлюбу.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення останньої.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, позивач ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_4 21 жовтня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1.

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 13.09.2011 року ОСОБА_4 придбав земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 42,8 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Також 13.09.2011 року ОСОБА_4 придбав земельну ділянку площею 0,16 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Згідно паспортних даних, місце проживання ОСОБА_4 зареєстровано з 05.10.2005 року в АДРЕСА_1. З 16.01.2018 року за вказаною адресою зареєстрована і ОСОБА_5, яка до цього часу була зареєстрована в гуртожитку.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 16 квітня 2018 року ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність належних доказів, які-б підтверджували факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в період з липня 2008 року по 21.10.2016 року.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовим доказами, висновками експертів, показаннями свідків - показаннями свідків

За змістом ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 74 СК України визначено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 20 Постанови пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю утворюють особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Таким чином, предметом доказування в даній справі є обставини щодо спільного проживання позивача з ОСОБА_4 до моменту реєстрації їх шлюбу однією сім'єю, з притаманними подружжю складовими - наявність спільного побуту, взаємні права та обов'язки.

Так, звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 на підтвердження своїх вимог щодо проживання однією сім'єю з ОСОБА_4 з 2008 року по АДРЕСА_1 надала суду акт, складений сусідами, депутатом сільської ради та затверджений сільським головою Гожулівської сільської ради Полтавського району №02-31/1703 від 09.07.2018 року, копії видаткових касових накладних від 01.11.2016 року, 04.11.2016 року, 16.11.2016 року, 08.12.2016 року, 02.02.2017 року, 22.06.2016 року, 18.07.2017 року, 30.05.2018 року, 05.06.2018 року стосовно придбання будівельних матеріалів для ремонту будинку та просила допитати свідків, які також могли підтвердити факт спільного проживання.

Надаючи оцінку вказаним доказам, місцевий суд встановив, що копії накладних якими підтверджується факт придбання будівельних матеріалів, виписані на ім'я сина позивача, не свідчать про обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги і стосуються подій вже після реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, тобто не охоплюють період з липня 2008 року по 21.10.2016 року, впродовж якого позивач просила встановити факт спільного проживання.

Не являються належними та допустимими доказами приєднані позивачем до матеріалів справи фото з весілля племінника ОСОБА_2, на яких, за її ствердженням маються зображення її та ОСОБА_4

Вказані світлини не містять інформації, яка є предметом доказування по даній справі.

Аналізуючи пояснення допитаних по справі свідків, суд першої інстанції зазначив, що останні давали свідчення про спільне проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4, при цьому не могли чітко зазначити період такого проживання та не доводили суду обставин щодо наявних між ними взаємних прав та обов'язків, спільність їх бюджету та факт придбання майна за спільні кошти.

Між тим, при вирішенні питання щодо правового режиму спірного майна, мають бути встановлені факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов'язків, з'ясовані час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте),а також мету придбання майна, що і дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Разом з цим, матеріали справи не містять будь-якої інформації про джерело придбання спірного майна, яка б дозволяла прийти до висновку про належність останнього до об'єктів спільної сумісної власності подружжя в розумінні положень ст. 74 СК України.

Так, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази факту внесення позивачкою грошових коштів при придбанні спірного майна, навіть не надано доказів про наявність у неї таких коштів на момент придбання в 2011році вказаного житлового будинку та земельних ділянок та джерел їх походження.

Визначившись з характером спірних правовідносин, місцевий суд дав належну оцінку зібраним по справі доказам в цілому, на підставі чого дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність обставин, якими позивач вмотивовувала свої вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю.

При цьому суд вірно взяв до уваги висновки Верховного Суду під час розгляду справи з подібними правовідносинами № 129/2115/15-ц, викладені в постанові від 14.02.2018 року, які узгоджуються з правовим висновком Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року (справа № 6-148цс12).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-2253цс15 від 08 червня 2016 року.

Таким чином, як вбачається з усталеної судової практики для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Крім того, для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї.

Апеляційна скарга не містить нових доказів та фактів, які-б спростували висновки суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем обставин, якими вона обґрунтувала заявлені вимоги.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції правовою оцінкою доказів по справі, вважаючи її помилковою, апелянт наполягає на безспірності наданих нею доказів у вигляді довідки з сільської ради та пояснень свідків.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 3 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 6 лютого 2019 року.

Судді : Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Прядкіна О.В.