Справа № 694/1746/19
провадження № 2/694/672/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
12.12.2019 року м. Звенигородка Черкаської області
Звенигородський районний суд Черкаської області
в складі: головуючої судді Гончаренко Т.В.
секретаря судового засідання Блискавки А.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Звенигородка цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» за довіреністю Чепіга Д.О. звернувся до Звенигородського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 11.07.2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 5 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору , на підставі яких відповідач дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.
АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.
Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір, сплачений ним при подачі позовної заяви в сумі 1921 грн. 00 коп.
Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
За письмовим клопотанням позивача ухвалою суду від 28.10.2019 року провадження по вищезазначеній справі відкрито та ухвалено справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у якій роз`яснено відповідачу право подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та відзив на позов.
Відповідно до інформації виконавчого комітету Шевченківської сільської ради про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тож копія позову з додатками на ім`я відповідача надсилались за вказаною адресою, як зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується поштовим відправленням суду. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення,
повернулося на адресу суду 05.11.2019 року з відміткою про вручення 02.11.2019 року.
Крім того, відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті Звенигородського районного суду Черкаської області.
Відповідно до поданої до суду позовної заяви, позивач просив розглядати справу без участі його представника та в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Однак 11.12.2019 року на електронну адресу суду надійшла заява про відкладення судового розгляду справи в судовому засіданні 12.12.2019 року на іншу дату.
ОСОБА_1 поштове відправлення з копією ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками отримала,однак не скористалася своїм правом на подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін, заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін подано не було, будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило. Однак відповідачем, на виконання приписів процесуального Закону, до суду було надіслано відзив на позовну заяву 19.11.2019 року, доводи викладені в якому зводяться до безпідставності заявлених позовних вимог зважаючи на постанову ВП/ВС від 03.07.2019 прийняту за результатами розгляду справи №342/180/17, в зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та стягнути з позивача АТ КБ «ПриватБанк» на користь відповідача ОСОБА_1 понесені витрати на оплату правової допомоги в розмірі 2300 грн. згідно акту виконаних робіт, розрахунку та додатку №1 про оплату послуг адвоката.
Оскільки відповідно до ч.4 ст.277 ЦПК України відповідачем не подано заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.
Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, оцінивши докази, дослідивши наявні матеріали справи, судом встановлено наступне.
З метою отримання банківських послуг відповідач ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приват Банк», де підписала заяву б/н від 11.07.2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 5500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3. та п. 2.1.1.2.4. Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку (а.с.10-26).
АТ КБ "Приватбанк" свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідачка отримала кредит згідно заяви анкети від 11.07.2012 року.
Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1ст. 1055 ЦК Українивизначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно дост. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК Українидоказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Заявляючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що 11.07.2012 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до якого АТ КБ «Приватбанк» надало відповідачу грошові кошти у розмірі 5500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
У позові зазначено, що відповідач підтвердив згоду на те, що ця заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
На підтвердження умов договору АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви відповідача, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості.
Разом з тим, вказані документи не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування.
Як вбачається з матеріалів справи, ні довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_1
Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, але не містить даних про умови кредитування.
03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ «КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
З урахуванням зазначеної позиції Великої Палати Верховного Суду АТ «КБ «Приватбанк» має право виключно на повернення сум фактично отриманих коштів.
В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 11.07.2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 5500,00 грн. шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Щодо використання кредитних коштів в розмірі 5500 грн. не заперечує й ОСОБА_1 , про що зазначила у своєму відзиві.
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту, суд враховує наступне.
Сума заборгованості за тілом кредиту не перевищує суму внесених відповідачем коштів в рахунок повернення кредитних коштів, а тому заборгованість по тілу кредиту не підлягає стягненню,
оскільки відповідачем повернута сума фактично отриманих коштів.
Крім того, банк, пред`являючи вимоги до погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема пеню і штрафи.
В частині стягнення з ОСОБА_1 нарахованої заборгованості за простроченим тілом кредиту, пені за прострочене зобов`язання, нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., штрафу (фіксована складова) 500 грн., штрафу (процентна складова) 971 грн. 75 коп., то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» №1023-XII, в редакції чинній на час виникнення правовідносин, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти АТ КБ «ПриватБанк» повернуті, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч.1-5 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу відповідачкою ОСОБА_1 при подачі до суду відзиву на позов до матеріалів справи додано акт виконаних робіт від 15.11.2019 року та розрахунок оплати послуг адвоката за додатком №1 про проведений розрахунок до акту виконаних робіт, як підтвердження розміру витрат в розмірі 2300 грн., понесених відповідачкою на правничу допомогу, зокрема підготовку відзиву у даній справі.
Враховуючи, що у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовлено, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з позивача на користь відповідача понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2300 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 207, 526, 634, 638, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 4, 10,12, 76-83, 133,141, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України , суд,-
В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України відшкодуванню АТ КБ «ПриватБанк» не підлягають, - тому судовий збір, сплачений при подачі позову в сумі 1921,00 гривень залишити за позивачем.
Повний текст рішення складено 16.12.2019 року.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя