Єдиний унікальний номер 243/9393/19 Номер провадження 22-ц/804/3184/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2019 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Канурної О.Д.,

суддів: Мальованого Ю.М., Соломахи Л.І.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Донецького апеляційного суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2019 року у цивільній справі № 243/9393/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації при звільненні (суддя першої інстанції Мірошниченко Любов Євгенівна), -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з 27 липня 2009 року він працевлаштувався до ДП «Донецька залізниця» та почав свою трудову діяльність з посади складача поїздів 3 розряду станції Байрак.

З 05 липня 2016 року був прийнятий до структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».

Згідно до наказу № 941/ДН-ос від 26 травня 2017 року він був звільнений з 29 травня 2017 року за власним бажанням.

Проте, після звільнення із ним не було проведено повного розрахунку, а саме: роботодавець не розрахувався із ним по заборгованості із заробітної плати за період з 15 березня 2017 року по 29 травня 2017 року.

В той же час роботодавець відмовляється як у добровільній виплаті вказаних грошових сум, так і в наданні довідки про розмір заборгованості по заробітній платі без жодного обґрунтування причин цього, що в свою чергу є грубим порушенням ч. 1 ст. 47 та ст. 49 КЗпП України.

Вказані обставини і стали приводом для звернення до суду із вказаним позовом.

Позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за період з 15 березня 2017 року по 29 травня 2017 року у розмірі 23122,21 грн.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації при звільненні відмовлено у зв`язку з відсутністю підстав.

Із вказаним рішенням суду не погодився позивач - ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду 07 листопада 2019 року.

В обґрунтуванні апеляційної скарги позивач посилається на те, що вважає рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Позивач просив Донецький апеляційний суд скасувати рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2019 року по справі 243/9393/19; ухвалити нове рішення по справі, яким задовільнити позовні вимоги в повному обсязі, а саме стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за період з 15 березня 2017 року по 29 травня 2017 року у розмірі 23122,21 грн.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 12 листопада 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано відповідачу по справі строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 20 листопада 2019 року.

Копії ухвал про відкриття апеляційного провадження учасниками справи отримані (а.с. 86,87), копія апеляційної скарги позивача відповідачем по справі отримана (а.с. 87). Відзив на апеляційну скаргу від відповідача по справі до Донецького апеляційного суду не надійшов.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 03 грудня 2019 року справу призначено до розгляду в письмовому провадженні в приміщенні Донецького апеляційного суду без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2019 року встановлено в розмірі 1921,00 грн.

Враховуючи, що ціна позову у цій справі складає 23122,21 грн., тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, сторони клопотання про розгляд справи у суді апеляційної інстанції з їх повідомленням не заявили, колегія суддів вважає, що справа підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач 27.07.2009 року він був прийнятий на роботу на посаду складача поїздів 3 розряду станції Байрак. З 05.07.2016 року прийнятий до структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії ПАТ «Укрзалізниця».

Згідно до Наказу №» 941/ДН-ос від 26.05.2017 року позивача було звільнено з 29.05.2017 року за власним бажанням, з компенсацією за невикористану відпустку - 37 днів та вихідної допомоги (а.с.12).

Відповідно до розрахунків заробітної плати ОСОБА_1 йому була нарахована заробітна плата у період:

-за березень 2017 року 5828 грн. 75 коп., в тому числі оплата вимушеного простою 2116 грн. 68 коп., сума до виплати 4634 грн. 93 коп.;

-за квітень 2017 року 4716 грн. 50 коп., в тому числі оплата вимушеного простою 4630 грн.23 коп., сума до виплати 3750 грн. 49 коп.;

-за травень 2017 року 14376 грн. 96 коп., в тому числі оплата вимушеного простою 4164 грн. 30 коп., компенсація за невикористану щорічну відпустку за 17 днів -4571грн.47 коп. та за 20 днів - 5378 грн. 20 коп., матеріальна допомога - 262 грн. 99 коп., сума до виплати 11 461 грн.86 коп.

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 № 935/2 від 05.09.2019 року структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» вбачається, що за період березень - травень 2017 року останньому нарахована заробітна плата лише за березень у розмірі 2343 грн. 04 коп., до виплати -1863 грн. 16 коп.

Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу, розмір нарахованої заробітної плати ОСОБА_1 (код 40150216) за березень 2017 року становить 5828 грн. 75 коп., за квітень - травень 2017 року дані відсутні.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження правових підстав для нарахування позивачу заборгованості з заробітної плати, а також вихідної допомоги при звільненні у зв`язку зі скороченням штату працівників, оскільки факт роботи позивача у спірний період, наявність та розмір заборгованості не підтверджено належними доказами, виходячи з наступного.

По-перше позивача звільнено з роботи не у зв`язку зі скороченням штату працівників, а за власним бажанням.

По друге- право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП, Законом України «Про оплату праці», а позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем до 29 травня 2017 року, виконував свої трудові обов`язки в повному обсязі, а також при звільненні не отримав всі належні йому платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики ЄСПЛ.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 1 статті 94 КЗпПУ передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з частиною 1 статті 47 КЗпПУ, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Суд наголошує, що відповідно до норм ст. ст. 115,116 КЗпП саме роботодавець повинен довести, що здійснив з працівником повний розрахунок у відповідності до норм законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпПУ, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав до суду наказ (розпорядження) № 941/ДН-ос від 26.05.2017 року про припинення трудового договору з 29.05.2017 року з компенсацією за 37 днів відпустки та вихідної допомоги; розрахунок оплати відпустки, розрахунки заробітної плати за березень 2017 року, квітень 2017 року, травень 2017 року (а.с. 12-15).

Як вбачається із розрахунку заробітної плати позивача за березень 2017 року, останньому нараховано 5828,75 грн., що співпадає із сумою, яка вказана в Індивідуальних відомостях про застраховану особу Пенсійним фондом України за формою ОК-5 (а.с. 27-28).

Згідно з відомостями на виплату грошей позивачу ОСОБА_1 17.07.2017 року виплачено 1863,16 грн. (а.с. 43).

Тоді сума заборгованості за березень 2017 року позивачу складатиме: 5828,75 грн. - 1863,16 грн. = 3965,59 грн.

За квітень 2017 року позивачу нараховано 4716,50 грн., за травень 2017 року - 14376,96 грн., тоді стягненню підлягає сума: 3965,59 грн. + 4716,50 грн. + 14376,96 грн. = 23059,05 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача з утриманням із цією суми податків і обов`язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог позивача слід відмовити.

Як вбачається із частини 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5 вказаної вище статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до частини 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 вказаної вище статті передбачено, що ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Апеляційний суд вважає, що позивач надав до суду належні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог.

Висновок суду першої інстанції про те, що на підтвердження форс-мажорних обставин відповідач надав Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року, відповідно до якого відповідач позбавлений можливості здійснювати виплати, передбачені ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 83, ст.ст. 115, 116 КЗпП України, є безпідставними, оскільки Науково-правовий висновок підтверджує події, які відбуваються в Україні в зоні проведення АТО (ООС), який в сукупності з іншими доказами, що маються в матеріалах справи, підтверджують відсутність вини відповідача в несвоєчасному розрахунку з робітниками внаслідок вказаних подій.

Що стосується виплати заробітної плати, то відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Законом України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» особливостей щодо строків розрахунку при звільненні, встановлених ст. 116 КЗпП України, не передбачено.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» (із змінами і доповненнями), від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2019 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) заборгованість по заробітній платі за період з 15.03.2017 року по 29.05.2017 року у розмірі 23059,05 (двадцять три тисячі п`ятдесят дев`ять) грн. 05 коп. з утриманням податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» () на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Судді:

Повний текст постанови складений 19 грудня 2019 року

Суддя: О.Д.Канурна