Провадження № 22-ц/801/1742/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 рокуСправа № 127/21375/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Панасюка О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниця цивільну справу № 127/21375/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово - експлуатаційне об`єднання» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної залиттям приміщення

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня 2019 року, повний текст якого складено 05 червня 2019 року, ухвалене у складі судді Федчишена С.А.,

встановив:

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово - експлуатаційне об`єднання» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної залиттям приміщення.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є власником нежитлового приміщення загальною площею 76,2 кв.м. (магазин промислової групи), яке знаходиться на першому поверсі багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1 , яке використовується ним для здійснення підприємницької діяльності: магазин взуття « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

18 січня 2018 року внаслідок розриву гнучкого шлангу подачі гарячого водопостачання на змішувач кухні в квартирі №30 , що знаходиться поверхом вище і належить відповідачу ОСОБА_2 , сталося залиття приміщення магазину, про що 18 січня 2018 року складено акт комісійного обстеження.

Згідно з висновком товарознавчої експертизи № 566/18-21 від 27 лютого 2018 року, проведеною за заявою позивача, розмір матеріальної шкоди становить 40 670, 45 грн.

Виходячи з чого просив стягнути з ОСОБА_2 42 456, 45 грн матеріальної шкоди, з яких 40 670 , 45 грн у зв`язку з пошкодженням майна; 1716 грн на відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням товарознавчої експертизи; 70, 00 грн витрат на проведення комісійного обстеження щодо встановлення причин і наслідків залиття приміщення.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 42 456, 45 гривень з яких: 40 670,45грн - у відшкодування матеріальної шкоди, внаслідок залиття приміщення, 1 716, 00 грн у відшкодування витрат пов`язаних із проведенням товарознавчої експертизи, 70,00 грн у відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням комісійного обстеження щодо встановлення причин і наслідків залиття приміщення.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704,80 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на відповідача як на власника квартири покладено обов`язок утримання належного їй майна, зокрема, санітарно-технічного обладнання приміщення. ОСОБА_2 не спростовано наявність її вини у заподіянні позивачу матеріальної шкоди залиттям приміщення внаслідок пошкодження шлангу подачі гарячого водопостачання у належній їй квартирі.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначала, що висновки суду першої інстанції про наявність її вини у заподіянні шкоди є помилковими, оскільки позивачем не доведено, що залиття приміщення сталося внаслідок неправомірних дій чи бездіяльності відповідача, зокрема не встановлено причину розриву нового гнучкого шлангу, встановленого в квартирі відповідача, що має значення для правильного вирішення справи.

У строк, встановлений апеляційним судом, від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти вимог апеляційної скарги, просив у задоволенні скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як таке, що ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставинах справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

У відзиві зазначав, що відповідачем не заперечуються обставини залиття приміщення магазину та наявність заподіяної позивачу матеріальної шкоди. При цьому у деліктних зобов`язаннях саме на відповідача, а не на позивача покладається тягар доказування відсутності протиправності та вини у заподіянні шкоди.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 серпня 2019 року ОСОБА_2 поновлено строк на апеляційне оскарження рішення та відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 09 серпня 2019 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

По справі встановлено та не заперечується сторонами, що на підставі свідоцтва про право власності від 04 жовтня 2012 року, виданого Виконкомом Вінницької міської ради та Витягу про державну реєстрацію прав, наданим КП «ВМ БТІ» 10 жовтня 2012 року, ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення загальною площею 76,2 кв.м. (магазин промислової групи товарів), яке знаходиться на 1-му (першому) поверсі багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , яка розташована на другому поверсі будинку (а.с. 42-43).

Будинок АДРЕСА_1 перебуває на обслуговуванні ТОВ «Житлово-Експлуатаційне об`єднання».

Згідно з актом про залиття, аварію, що трапились на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 18 січня 2018 року, складеного комісією у складі представників ТОВ «ЖЕО»: начальника виробничо-технічного відділу Танасійчука В.П., інженера ВТВ ОСОБА_3 , в присутності власника магазину промислової групи «ІНФОРМАЦІЯ_1» гр. ОСОБА_1 проведено візуальне обстеження цього приміщення, в результаті якого встановлено замокання стелі (Армстронг) орієнтовною площею 12 кв.м., замокання шаф з взуттям 10 шт; замокання столів 4 шт; замокання коробок із взуттям, замокання електричної мережі та ламп освітлення. Причиною затоплення є розрив гнучкого шлангу подачі гарячого водопостачання на змішувач на кухні в квартирі №30 , що знаходиться поверхом вище. Загально-будинкові інженерні мережі перебувають в технічно-справному стані, витоки з них відсутні.

Власник квартири №30 ОСОБА_2 від підпису вказаного акта відмовилась (а.с. 11).

Згідно з квитанцією до прибутково-касового ордера №8056 від 18 січня 2018 року ТОВ «ЖЕО» прийнято від ОСОБА_1 70 грн за проведення обстеження причин залиття квартири та складення акта (а.с. 11 на звор.).

Відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 566 18-21 від 27 лютого 2018 року, проведеної за заявою позивача судовим експертом Вінницького відділення КНДІСЕ Міністерства юстиції України, розмір матеріальної шкоди, завданої діями негативного чинника (затоплення магазину) складає 40 670, 45 грн. Об`єктом дослідження експерта було взуття та плити для стелі (а.с. 12-25).

На підставі рахунку № 487 від 19 січня 2018 року ОСОБА_1 було сплачено 1716 грн за проведення товарознавчої експертизи (а.с.27).

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою та другою статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з частиною третьою статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина перша та друга статті 1166 ЦК України).

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Обов`язок доведення відсутності вини у заподіянні шкоди у деліктних зобов`язаннях покладається на відповідача.

Зазначена правова позиція неодноразово висловлювалася у постановах Верховного Суду (від 01 серпня 2019 року у справі № 642/5831/16-ц, від 08 серпня 2019 року у справі № 679/1171/16-ц).

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що позивачем ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами вини відповідача у заподіянні шкоди внаслідок залиття приміщення магазину є безпідставними.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено п. 5 Розділу 1 Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 15 серпня 2018 року № 219, обслуговування систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води в межах житлового (нежитлового) приміщення від точки приєднання здійснюється його власником (співвласниками).

Водночас точкою приєднання внутрішньобудинкової системи водопостачання та системи постачання гарячої води багатоквартирного будинку до житлового (нежитлового) приміщення є перша запірна арматура на відгалуженні від стояків у межах приміщення (запірна арматура не належить до внутрішньобудинкової системи) (п. 3 Розділу 1 Порядку).

Отже, виходячи із наведеного, саме відповідач ОСОБА_2 як власник квартири, повинна нести відповідальність за спричинення шкоди позивачу, завданої залиттям приміщення внаслідок пошкодження санітарно-технічного обладнання (гнучкого шлангу подачі гарячого водопостачання), обслуговування якого входить до обов`язків власника приміщення.

Згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкової території, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 та відповідно до додатку до листа Мінжитлкомунгоспу від 29 серпня 2008 року № 20-8-18, факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка у відповідності до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету, затвердженого начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено зокрема: характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість) та висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Відповідач, посилаючись на те, що Акт складався у її відсутність, в приміщенні магазину, а не в її квартирі, без урахування членами комісії наданих нею пояснень та документів на підтвердження того, що нею було напередодні було проведено заміну гнучкого шлангу подачі гарячого водопостачання та не містить висновків щодо причин прориву нового шлангу в нічний час, вказує на те, що такий акт є недопустимим доказом у справі.

Водночас ОСОБА_2 визнається факт залиття приміщення магазину внаслідок прориву гнучкого шлангу подачі гарячого водопостачання на змішувач на кухні з належної їй квартири та заподіяння шкоди позивачу, характер та обсяг завданих пошкоджень позивачу.

Також відповідач підтверджує обставини щодо складання акта та ознайомлення з відображеною в ньому інформацією, а також надання нею безпосередньо членам комісії, які здійснювали обстеження приміщення магазину, пояснень на місці події.

Акт про залиття, аварію, що трапились на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 18 січня 2018 року містить всю необхідну інформацію, яка дозволяє визначити характер залиття та його причини (прорив гнучкого шлангу подачі гарячого водопостачання на змішувач на кухні в квартирі відповідача), завдану матеріальну шкоду (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей), особу, винну у завданні шкоди.

При цьому встановлення причин виходу з ладу санітарно-технічного обладнання (зокрема гнучких підводок для підключення змішувача) не передбачено нормами законодавства при складанні акта обстеження залиття приміщення.

За таких обставин, є необґрунтованими доводи відповідача про недопустимість акта про залиття, аварію, що трапились на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 18 січня 2018 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доводи ОСОБА_2 про те, що судом не встановлено причини розриву нового шлангу подачі гарячого водопостачання, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок недоліків товару не входить до предмета доказування у цій справі.

Відносини покупця і виготовлювача (продавця) товару, пов`язаного з його недоліками товару, регулюються нормами §1 Глави 54,§ 3 Глави 82 ЦК України.

Відповідач, на яку покладено процесуальний обов`язок доведення відсутності своєї вини у спричиненні шкоди позивачу, будь-яких доказів на спростування наявності підстав для цивільно-правової відповідальності за спричинену шкоду не надала.

Таким чином, встановивши, що позивач довів завдану йому шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття приміщення позивача, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню відповідачем.

Суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів встановив вину відповідача та дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч. ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.05.2011 (Заява N 4909/04) §58).

Рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381,382, 384, 389 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

О.С. Панасюк