Справа № 182/6886/18
Провадження № 2/0182/824/2019
07.02.2019 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Тихомирова І.В.
за участю секретаря Рахуба О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Нікополь у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
Позивач звернулася до суду із позовом про стягнення боргу.
Свої вимоги мотивує тим, що 25.11.2016 р. вона дала у борг ОСОБА_2 кошти у сумі 27 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення до 01.12.2017 року, про що ОСОБА_2 написав боргову розписку.
Ухвалою судді відкрито провадження по даній справі та у відповідності до ч. 1 ст. 274 ЦПК України вирішено проводити розгляд вказаної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає положенням ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с.7).
Відповідач із позовом ознайомлений. Ухвала про відкриття провадження разом з матеріалами позову була направлена за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення (а.с.13). Відзиву на позов або жодних заяв суду від ОСОБА_2 не надходило.
Згідно з ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи те, що наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного.
Згідно зі ст. 1046 ЦК Україниза договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
На підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як встановлено судом, 25.11.2016 р. позивач дала у борг ОСОБА_2 кошти в сумі 27 000,00 грн. про що відповідач написав боргову розписку. За умовами зазначеної розписки ОСОБА_2 зобовязався повернути ОСОБА_1 суму позики у строк до 01.12.2017 року (а.с.12).
Оригінал вказаної розписки був оглянутий судом та міститься в матеріалах справи (а.с.12).
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Оскільки позивач передав відповідачеві гроші, суд вважає, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично був укладений договір позики.
01.12.2017 р. закінчився строк повернення боргу, проте відповідач умови розписки не виконав та кошти у встановлений строк не повернув.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Оскільки ОСОБА_2 не повернув ОСОБА_1 кошти за борговою розпискою, суд дійшов висновку, що сума боргу з урахуванням трьох відсотків річних та суми процентів за користування позикою в межах позовних вимог повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача примусово.
Крім того, з відповідача на користь позивача на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню підтверджені судові витрати на судовий збір у сумі 704,80 грн. (а.с.1). У позові ОСОБА_1 зазначає, що зазнала витрат, повязаних з отриманням юридичної допомоги, однак доказів на підтвердження цього не надає.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12,13,18,76,81,141,263-265,280 ЦПК, ст.ст. 625,1046,1047,1048,1050 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, суму позики у розмірі 27 000,00 грн., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 625,81 грн., інфляційні втрати за період прострочення боргу у розмірі 4421,03 грн., а всього 32 046 (тридцять дві тисячі сорок шість) грн. 84 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Згідно підпункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Повний текст рішення суду виготовлено 07.02.2019 року.
Суддя: ОСОБА_4