ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 679/681/17
Провадження № 22-ц/4820/328/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.

секретар судового засідання - Кошельник В.М.

за участю: представника відповідача - Берладін Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №679/681/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24 жовтня 2018 року (суддя Базарник Б.І.) у справі за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування,

встановив:

В червні 2017 року позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом та після уточнення позовних вимог просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку 100000грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що з 2015 року ОСОБА_5 почав займатися підприємницькою діяльністю та 21 квітня 2015 року йому Департаментом екології та природних ресурсів Хмельницької обласної державної адміністрації було видано дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. 05 серпня 2016 року з Нетішинської міської ради надійшло повідомлення про те, що впродовж 2016 року в м.Нетішин, на території «Промислової бази», невстановлені особи займаються виробництвом деревного вугілля, порушуючи спеціальні правила виробництва, забруднюють природні властивості атмосферного повітря шкідливими речовинами. По вказаному факту Нетішинським відділенням поліції Славутського відділу поліції Головного управління національної поліції у Хмельницькій області було розпочате кримінальне провадження за №0000330, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.241 КК України. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10 серпня 2016 року надано дозвіл на проведення обшуку квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, з метою відшукування та вилучення знаряддя та засобів кримінального правопорушення, а також документів та інших предметів злочинної діяльності, які мають доказове значення для встановлення істини по досудовому розслідуванню, що здобуті та використовуються у незаконній діяльності. 26 серпня 2016 року у зазначеній квартирі був проведений обшук. Згодом позивачу стало відомо про закриття кримінального провадження через відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.241 КК України. Вважає, що внаслідок незаконного внесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань та незаконно проведеного обшуку у належному на праві власності житлі йому завдана моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях, переживаннях. Зазначив, що він втратив сон на тривалий час, а тому моральні страждання є стійкими та потребують значних зусиль для відновлення.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24 жовтня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відсутні підстави для застосування ст. 1176 ЦК України, оскільки у справі підставою для відшкодування шкоди є внесення відомостей про кримінальне правопорушення в ЄРДР за фактом, а не відносно позивача, та проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді. Позивач не довів та не підтвердив негативні явища, які сталися внаслідок внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проведення співробітниками поліції обшуку на підставі ухвали слідчого судді, а також наявності причинного зв'язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Доказів визнання дій слідчих органів незаконними при вчиненні відповідних процесуальних дій не надано і про наявність таких не зазначено позивачем.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. При цьому, апелянт вказує, що у зв?язку із закриттям кримінального провадження з реабілітуючих підстав у нього виникло право на відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконно проведеного обшуку.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача - Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Посилається на те, що на правовідносини, які виникли між сторонами, норми Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не поширюються, оскільки в ході розслідування кримінального провадження повідомлення про підозру ОСОБА_5 не вручалося та обшук незаконним не визнавався. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст.1167,1174 ЦК України. Однак, позивачем не надано жодного належного доказу того, що дії відповідачів є неправомірними, між ними і шкодою є причинний зв'язок та є вина.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області - Берладін Н.М., заперечуючи проти апеляційної скарги зазначила, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Інші учасники справи, повідомлені належним чином про дату, час і місце слухання справи, у судове засідання не з'явилися, позивач ОСОБА_5 подав заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши учасника справи та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 05 серпня 2016 року Нетішинським ВП Славутського ВП ГУНП у Хмельницькій області було розпочате кримінальне провадження за №0000330 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.241 КК України, по факту здійснення невстановленими особами упродовж 2016 року у м.Нетішин на території «Промислової бази» діяльності з виробництва деревного вугілля з порушенням спеціальних правил виробництва, зокрема, забруднення природних властивостей атмосферного повітря шкідливими речовинами.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10 серпня 2016 року надано дозвіл на проведення обшуку квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, в якій зареєстрований та проживає позивач ОСОБА_5, з метою відшукування та вилучення знаряддя та засобів кримінального правопорушення, а також документів та інших предметів злочинної діяльності, які мають доказове значення для встановлення істини по досудовому розслідуванню, що здобуті та використовувались у незаконній діяльності.

На підставі вищевказаної ухвали суду 25 серпня 2016 року у квартирі АДРЕСА_1 співробітниками Нетішинського ВП Славутського ВП був проведений обшук.

30 грудня 2016 року старшим слідчим СВ Нетішинського ВП ГУНП в Хмельницькій області капітаном поліції ОСОБА_9 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000330 від 05 серпня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.241 КК України у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення.

Також встановлено, що дані про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань по факту здійснення невстановленими особами діяльності з виробництва деревного вугілля з порушенням спеціальних правил виробництва, повідомлення про підозру в даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 не вручалось.

Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

На підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», частин 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України моральна шкода може бути відшкодована лише за наявності обставин, визначених ст. 1 цього Закону, а право на її відшкодування виникає у випадках, зазначених у ст. 2 Закону.

Відповідно до ст.1, п.1-1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частина шоста статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, визначені ст.1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч.1 ст.1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч.1 ст.1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст.1173, 1174 цього Кодексу).

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016 року у справі №6-440цс16.

Позивач не надав суду доказів, які б вказували на незаконність проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді, а також встановлення в судовому рішенні незаконності проведення обшуку в ході кримінального провадження. Посилання ОСОБА_5 на те, що під час обшуку нічого не було знайдено, та на постанову про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення (при цьому підозра в даному кримінальному провадженні останньому не оголошувалась), не є підставою для визнання обшуку незаконним.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що у позивача не виникло право на відшкодування моральної шкоди на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Позивач, звертаючись з позовом, зазначив, що внаслідок внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проведеного співробітниками поліції обшуку в його житлі, йому завдано моральну шкоду, яка полягає у психічних та фізичних переживаннях, відчутті сильного душевного дискомфорту, безпідставному відчутті сорому та незручності, шкоді його діловій репутації, честі та гідності.

Статтю 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно з п.3 роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач не довів та не надав докази того, що дії відповідача Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області щодо проведеного обшуку визнано незаконними, а також того, що внаслідок внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань йому завдано моральної шкоди, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Встановивши фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 лютого 2019 року.

Судді Т.В. Спірідонова

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк