ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6082/19 Справа № 213/611/18 Суддя у 1-й інстанції - Алексєєв О. В. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 квітня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" про скасування рішення Комісії з трудових спорів публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" від 15 лютого 2018 року та дисциплінарного стягнення, -

В С Т А Н О В И Л А:

14 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" про скасування рішення комісії з трудових спорів ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" від 15 лютого 2018 року та дисциплінарного стягнення. Просила, визнати причини пропуску строку поважними та поновити строк на оскарження рішення Комісії з трудових спорів ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" від 15.02.2018 року. Визнати незаконним та скасування рішення Комісії з трудових спорів ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" від 15.02.2018 року. Визнати незаконним та скасувати наказ № 1 від 03.01.2018 року в частині накладення на ОСОБА_1 , дисциплінарного стягнення - догани та позбавлення виробничої премії за грудень 2017 року (а.с. 2-4).

Рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 квітня 2019 року у задоволені позову ОСОБА_1 до ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" про скасування рішення комісії з трудових спорів ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" від 15 лютого 2018 року та дисциплінарного стягнення - відмовлено (а.с.87-91).

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.96-97).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що з 26 жовтня 2009 року позивач працює на підприємстві відповідача на посаді начальника дільниці цеху підготовки виробництва та складського господарства (а.с.25).

Пунктами 2.1, 2.2, 2.10, 2.15 Посадової інструкції начальника дільниці зі збору та переробки металевого брухту цеху підготовки виробництва та складського господарства від 21 грудня 2011 року №54-10, затвердженої заступником голови правління з комерційних питань підприємства відповідача, передбачено обов`язок начальника дільниці забезпечувати виконання дільницею планових завдань з розвантаження, приймання, переробки, складування та відвантаження металевого брухту; організовувати відвантаження металевого брухту споживачам згідно з укладеними договорами; контролювати якість сортування та завантаження металобрухту; контролювати виконання підлеглими правил внутрішнього трудового розпорядку, правил та норм охорони праці, виробничої санітарії, пожежної безпеки відповідно до Закону України «Про охорону праці», Стандарту підприємства «СУОП на виробничому рівні», Закону України «Про пожежну безпеку» та виконувати їх особисто. Відповідно до п. 4.1 посадової інструкції начальник дільниці несе відповідальність за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, передбачених посадовою інструкцією, в межах, визначених чинним трудовим законодавством України. Пунктами 5.1 та 5.16 інструкції визначено, що начальник дільниці повинен знати постанови, розпорядження, накази; методичні, нормативні та інші керівні матеріали з організації діяльності дільниці; Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПАТ «Південний ГЗК». З посадовою інструкцією позивач ознайомлена 24 жовтня 2016 року (а.с.29-32).

Наказом по підприємству від 29 квітня 2016 року № 447 затверджено Положення про підготовку та реалізацію металобрухту ПАТ «Південний ГЗК». Пунктом 8.18 зазначеного Положення визначено місцезнаходження майданчика для складування і відвантаження брухту чорних металів та відповідальні цехи, які проводять відвантаження брухту чорних металів, зокрема - дільниця №7 зі збору та переробки металевого брухту ЦПВ та СГ та відповідно ЦПВ та СГ. Згідно з п. 8.18 Положення начальник дільниці №7 ЦПВ та СГ оформлює на кожний автомобіль з металобрухтом, що відправляється покупцю комплект перевізних документів. Пунктом 9.1 передбачена відповідальність за невиконання, неналежне виконання, виконання з порушеннями строків, обов`язків та функцій, встановлених Положенням, а також перевищення посадових повноважень керівниками цехів та діючих структурних підрозділів, іншими посадовими особами та/або працівниками комбінату є порушенням службових обов`язків і тягне за собою застосування до такої особи (осіб) заходів дисциплінарного впливу, а в разі спричинення комбінату матеріальних збитків - матеріального стягнення (а.с. 68, 69-74).

06 грудня 2017 року в.о. заступника генерального директора з безпеки підписано розпорядження № 57 «Про проведення внутрішнього розслідування» з метою розслідування та встановлення осіб, причетних до вчиненого 05 грудня 2017 року викрадення брухту чорних металів з території складу обладнання ЦПВ та СГ, а також визначення причин та умов, що цьому сприяли (а.с. 56).

Під час проведення внутрішнього розслідування відібрано пояснення від працівників підприємства, зокрема у позивача (а.с. 57-61).

За результатами розслідування складено акт, затверджений 18 грудня 2017 року заступником генерального директора з безпеки. Відповідно до висновків, викладених в акті, викрадення ТМЦ з території ПАТ «Південний ГЗК», яка охороняється, стало можливим внаслідок невиконання вимог своїх посадових інструкцій та чинної на комбінаті нормативної документації відповідальними особами цеха підготовки виробництва та складського господарства, чим комбінату завдано матеріальних збитків у розмірі 19352,20 грн. без ПДВ. Актом визначено притягнути винуватих осіб до матеріальної та дисциплінарної відповідальності, зокрема, позивача - за порушення п.2.15 посадової інструкції в частині невиконання Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПАТ «Південний ГЗК», що виразилося в порушення трудової дисципліни (а.с. 62-67).

Відповідно до наказу від 03 січня 2018 року №1н на підставі розпорядження №57 від 06 грудня 2017 року «Про проведення внутрішнього розслідування» управлінням безпеки проведено внутрішнє розслідування, в ході якого встановлено, що 05 грудня 2017 року з території складу обладнання ЦПВ та СГ на приватному вантажному автомобілі «RENAULT», державний номер НОМЕР_1 , при безпосередній участі працівників ЦПВ та СГ вчинено викрадення брухту чорних металів у кількості 16,1 т, вартість викраденого брухту згідно з актом документальної ревізії становила 23222,64 грн з ПДВ. Відповідно до записів камер відеоспостереження та пояснень працівників складу - 05 грудня 2017 року завідувач складом обладнання ЦПВ та СГ ОСОБА_2 особисто організувала завантаження брухту чорних металів у приватний автомобіль та контролювала її. При цьому не перевірила документи, що дозволяють вивезення ТМЦ, а начальник дільниці зі збору та переробки металевого брухту ЦПВ та СГ ОСОБА_1 організувала безперешкодний виїзд через КПП охорони навантаженого металобрухтом автомобіля без дозвільних документів. Начальник ЦПВ та СГ ОСОБА_3 як керівник структурного підрозділу, де відбулося викрадення ТМЦ, не забезпечив належний рівень контролю за збереженням матеріальних цінностей та керівництва працівниками цеху. Відповідно до п.3 наказу позивачу за порушення п. 3.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПАТ «Південний ГЗК» в частині переміщення матеріальних цінностей без супровідних документів оголошено догану та наказано не нараховувати та не виплачувати виробничу премію за грудень 2017 року. З наказом позивач ознайомлена 05 січня 2018 року (а.с. 26-28).

03 січня 2018 року підприємство відповідача звернулося до начальника Інгулецького ВП КВП із заявою про притягнення до відповідальності осіб, які вчинили викрадення 05 грудня 2018 року зі складу обладнання ПАТ «Південний ГЗК» 16 тонн 100 кг брухту марганцевої сталі, що належить комбінату (а.с. 117). На підставі зазначеної заяви 05 січня 2018 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 185 КК України (а.с. 118).

07 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулася до комісії з трудових спорів ПАТ «Південний ГЗК» з заявою про визнання незаконним наказу № 1-н від 03 січня 2018 року в частині накладення на неї дисциплінарного стягнення та скасування його. Заява мотивована тим, що охорону території та майна ПАТ «Південний ГЗК» здійснює охоронне підприємство ТОВ «Барс» і вона не має жодного відношення до цієї підрядної організації та не має права надавати команди охоронцю на КПП. Також зазначає, що посадові особи повинні були звернутися із заявою про вчинення злочину до правоохоронних органів та відомості про крадіжку повинні бути внесені до ЄРДР. У наказі інформація з цього приводу відсутня. Посилається на те, що вона жодних переміщень матеріальних цінностей не здійснювала, перемов щодо безперешкодного виїзду автотранспорту з території підприємства через КПП ні з ким не вела. Тому вважає, що звинувачення її у крадіжці є необґрунтованим та не підтвердженим. Також заява містить посилання на те, що протягом останнього часу з боку адміністрації підприємства на її адресу надходили усні наполегливі прохання звільнитися за власним бажанням, попереджували, що інакше вона буде звільнена за статтею. На неї здійснюється психологічний і моральний тиск з метою незаконного звільнення. У зв`язку з цим вона потрапила до лікарні з гіпертонічним кризом. Зазначила, що генеральний директор підписати наказ не міг, оскільки знаходився у відпустці. Крім того, премія за грудень 2017 року їй булав нарахована та виплачена, а у січні 2018 року її було утримано із заробітної плати, а також не нарахували премії та надбавки за січень 2018 року (а. с. 33-35).

Відповідно до рішення Комісії з трудових спорів ПАТ «Південний ГЗК» від 15 лютого 2018 року - на засіданні 14 лютого 2018 року розглянуто заяву ОСОБА_1 про правомірність притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідно до наказу від 03 січня 2018 року №1-Н. На підставі розгляду звернення, з урахуванням конкретних обставин та наявних матеріалів комісія в складі голови КТС - Швеця Ф.А., секретаря КТС - Макарової А.В., членів комісії КТС: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вирішила визнати правомірним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності (а.с. 36). Згідно з протоколом №1 від 14 лютого 2018 року засідання комісії КТС ПАТ «Південний ГЗК» за результатами розгляду заяви позивача КТС визнала вимоги необґрунтованими. Результати голосування: 4 «за», 1 «проти», 1 «утримався». Окрема думка не заявлена (а. с. 76-77).

Згідно із затвердженим графіком надання щорічних відпусток ЦПВ та СГ на 2018 рік - відпустка позивача була запланована на березень 2018 року (а.с. 78). Відповідно до наказу № 54-0040В (розпорядження) про надання відпустки від 12 лютого 2018 року - позивачу надана відпустка з 01 березня 2018 року по 16 березня 2018 року. З наказом (розпорядженням) ОСОБА_1 ознайомлена 16 лютого 2018 року (а.с. 79).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у судовому засіданні позовні вимоги не доведені належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Відповідно до ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Враховуючи положення ст. 224-227 КЗпП України, до компетенції комісії по трудових спорах відноситься виключно розгляд трудових спорів за заявами працівників по трудовим спорам, що виникають між працівниками та підприємствами, установами, організаціями в особі їх власників або уповноважених ними органів. І саме по заявам працівників комісія по трудовим спорам, розглянув відповідний спір, приймає рішення.

Відповідно до ч.1. ст.225 КЗпП України працівник може звернутися до комісії по трудових спорах у тримісячний строк з дня коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до ст.228 КЗпП України у разі незгоди з рішенням комісії по трудових спорах працівник чи власник або уповноважений ним орган можуть оскаржити її рішення до суду в десятиденний строк з дня вручення їм виписки з протоколу засідання комісії чи його копії. Пропуск вказаного строку не є підставою відмови у прийнятті заяви. Визнавши причини пропуску поважними, суд може поновити цей строк і розглянути спір по суті. В разі коли пропущений строк не буде поновлено, заява не розглядається і залишається в силі рішення комісії по трудових спорах.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , будучи відповідальною за організацію та контроль відвантаження металевого брухту споживачам, оформлення на кожний автомобіль з металобрухтом, що відправляється покупцю, комплекту перевізних документів, виконання підлеглими правил внутрішнього трудового розпорядку, допустила переміщення матеріальних засобів без супровідних документів, чим порушила п. 3.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПАТ «Південний ГЗК», за що до неї було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Комісією з трудових спорів ПАТ «Південний ГЗК» було розглянуто заяву ОСОБА_1 , під час розгляду остання відмовлялась давати пояснення, досліджувались записи з камер відеоспостереження, за наслідком розгляду шляхом відкритого голосування Комісією визнано вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими, про що було прийнято рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності наказу №1н від 03 січня 2018 року, оскільки позивач не вчиняла жодного порушення вимог власної посадової інструкції, наказ не містить чіткого формулювання та обґрунтування того, яке саме порушення вчинила позивач і вважає його винесеним з особистих мотивів адміністрацією роботодавця, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначені доводи спростовуються матеріалами справи та показами свідків.

Доводи апеляційної скарги, що позивач не керувала ані в`їздом ані виїздом будь-якого транспортного засобу, так як всі документи, в тому числі дозвільні, перевіряються охороною на контрольно-пропускному пункті підприємства, не вела перемов щодо безперешкодного виїзду автотранспорту з території підприємства, переміщення матеріальних цінностей, не керувала розташуванням автотранспорту на території, не надавала розпорядження щодо завантаження транспортного засобу, не контактувала з жодною особою щодо транспортного засобу також є безпідставними, оскільки відповідно до посадової інструкції №54-10 від 21 грудня 2011 року, вбачається, що основною задачею роботи начальника дільниці по збору та переробці металолому ЦПВ та СГ є забезпечення виконання дільницею планових задач по розвантаженню, прийманню, переробці, складуванню та відвантаженню лому та організація відвантаження металолому. Тобто, начальник дільниці по збору переробці металолому ЦПВ та СГ здійснює керівництво виробничо-господарської діяльності дільниці по збору та переробці (реалізації) металолому в ЦПВ та СГ.

Посилання в апеляційній скарзі на той факт, що вона не вчиняла жодної дисциплінарної провини, не порушувала трудової дисципліни та належним чином і в повному обсязі виконує свої посадові обов`язки, визначені посадовою інструкцією, не відповідає дійсності.

Посилання в апеляційній скарзі щодо підписання наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності не уповноваженою особою, так як про тимчасово виконуючого обов`язки у наказі про притягнення до відповідальності позивача від 03 січня 2018року за №1-Н мова не йде, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки повноваження ОСОБА_8 на право підпису підтверджено матеріалами справи.

Так, згідно з наказом №409-п від 26 грудня 2017 року генеральному директору ПАТ «ПівдГЗК» ОСОБА_9 надано частину відпустки з 28 грудня 2017 року по 05 січня 2018 року включно та з 09 січня 2018 року по 12 січня 2018 року включно. Визначено, що на час відпустки ОСОБА_9 покласти тимчасове виконання обов`язків генерального директора ПАТ «ПівдГЗК» з 28 грудня 2017 року по 05 січня 2018 року включно та з 09 січня 2018 року по 12 січня 2018 року включно на ОСОБА_10 , технічного директора з правом першого підпису банківських, фінансових та інших документів господарської діяльності товариства (а.с. 75). Відомості про право ОСОБА_10 вчиняти дії від імені юридичної особи на час відпустки ОСОБА_9 з 28 грудня 2017 року по 05 січня 2018 року внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 81-87).

Доводи апеляційної, що письмові пояснення окремих працівників підприємства, що є в матеріалах справи складалися з формулюванням, яке нав`язувалося службою безпеки підприємства під погрозами звільнення, а працівниками лише підписувалися є голослівні, оскільки не підтверджені жодними доказами.

Доводи скарги не спростовують правильність висновків судів першої інстанцій та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального або процесуального права та по своїй суті зводяться до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: