ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 661/1144/19 Головуючий в І інстанції Бойко М.Є.
Номер провадження 22-ц/819/1549/2019 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретарПісоцька Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області у складі судді Бойко М.Є. від 25 липня 2019 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

05 березня 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», звернулося до суду з вказаним позовом з посиланням на те, що 11.02.2012 року, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір № б/н шляхом підписання відповідачкою анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 6600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Своїм підписом відповідачка підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг. Проте ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, на вимоги про погашення заборгованості не реагувала, унаслідок чого станом на 31 січня 2019 року за нею утворилася заборгованість у розмірі 324 669,52 грн., яка складається з: 6432,54 заборгованості за кредитом, 313 086,98 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 5150 грн. заборгованості за пенею та комісією, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду, але просить стягнути з відповідача частину зазначеного боргу, а саме: заборгованість в сумі 126 551,45 грн., яка складається з: 6432,54 грн. заборгованості за кредитом, 120 118,91 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом з 11.02.2012 року по 30.12.2017 року.

Заочним рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 25 липня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6432,54 гривень та судові витрати за сплату судового збору в сумі 38,06 гривень. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення в частині незадоволення позовних вимог щодо стягнення відсотків та задовольнити вимоги банку у цій частині, вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, грубо порушено норми матеріального права.

В обґрунтування скарги посилається на те, що суд ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову не врахував, що основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування і що саме ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів. Зазначає, що вказаним рішенням суд призводить до нехтування принципами платності кредитного договору та наносить істотну шкоду споживачам банківських послуг, що у цілому порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши наявні у справі докази і доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем тієї обставини, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судом встановлено, що з метою отримання кредитної картки ОСОБА_1 11 серпня 2012 року заповнено та підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг і отримано платіжну картку. В заяві міститься підпис відповідачки на підтвердження того, що з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами вона ознайомлена. До заяви позивач додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55, «Універсальна, CONTRACT», «Універсальна, GOLD» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг. На жодному з цих документів підпису відповідачки немає.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 31 січня 2019 року дорівнює 324 669,52 грн., але кредитодавець просить стягнути з відповідачки частину зазначеного боргу, а саме: 126 551,45 грн., яка складається з: 6432,54 грн. заборгованості за кредитом, 120118,91 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом з 11 лютого 2012 року по 30 грудня 2017 року.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти .

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому є таким що відповідає вимогам закону та в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін.

Посилання позивача на Умови та Правила надання банківських послуг, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не підписані боржником.

Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

У анкеті-заяві позичальника від 11 серпня 2012 процентна ставка не зазначена. А також відсутні дані якого типу картку отримала ОСОБА_1

Банком надано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. При цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим Витягом з Тарифів та Витягом з Умов ознайомилася і погодилася відповідачка, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи і не містять підпису відповідачки не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 11 серпня 2012 року шляхом підписання заяви-анкети.

Таким чином, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором у розмірі 6432,54 гривень.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема ст.1048 ЦК України позивач не пред`явив, тому його доводи в цій частині не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки правові для задоволення позову в оскаржуваній частині рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 25 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий підпис О.М. Полікарпова

Судді підпис Л.П. Воронцова

підпис П.Я Ігнатенко

З оригіналом згідно.

Повний текст постанови складений 26 вересня 2019 року.

Копія постанови оформлена 27 вересня 2019 року.

Постанова набрала законної сили 26 вересня 2019 року.

Суддя О.М. Полікарпова

Секретар Т.І. Пісоцька