КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/4049/17
Провадження № 2/488/220/19 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

23.10.2019 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

в складі : судді Лазаревої Г.М.,

при секретарі Криницькій Ю. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом АТ "Дельт -Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 "про стягнення заборогованості за кредитним договором",

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017 року ПАТ «Дельта_Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступне.

14.04.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 200 000,00 доларів США з розрахунку 12% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк до 13.04.2029 року.

08.12.2011 року між АТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитами та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях, тобто відповідно до вимог статті 514 ЦК України АТ «Дельта Банк» набув право вимоги за кредитним договором.

Виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до договору поруки № 197096 від 14.04.2008 року, укладеного між первісним кредитором та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором № 0 Поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Посилаючись на те, що позичальник умови кредитного договору протягом тривалого часу не виконує, у зв`язку з чим станом на 20.09.2017 року за відповідачем наявна заборгованість за нарахованими відсотками за період з 14.10.2016 року по 14.09.2017 року у сумі 725 421,40 грн., а також на норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки за рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 року № 181 була розпочата процедура ліквідації ПАТ «Дельта Банк», яка продовжена до 04.10.2019 року, просив стягнути з відповідачів солідарно на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором за нарахованими відсотками за період з 14.10.2016 року по 14.09.2017 року в сумі 725421,40 грн., а також понесені судові витрати.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи 31.10.2017 року справа надійшла до судді Лазаревої Г.М.

Ухвалою суду від 31.10.2017 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду на 01 лютого 2018 року. В подальшому розгляд справи неодноразово переносився з різних причин.

22.03.2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_1 .

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_3 посилається на те, шо він не згоден з позовом, вважає вимоги позивача необґрунтованими та незаконними та такими, що не підлягають задоволенню. Посилається на те, що ухвалою господарського суду Миколаївської області від 29.09.2015 року припинено підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 , вимоги кредиторів незадоволені в рамках процедури банкротства або визнання його банкрутом, в тому числі вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , які виникли на підставі кредитного договору № 0 від 14.04.2008 року. Тому вважає, що зобов`язання за вказаним кредитним договором припинилася як для нього, так і для поручителя. Також зазначає, що ПАТ «УкрСиббанк» скористався своїм правом на вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та примусове стягнення заборгованості, оскільки заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20.06.2011 року по справі №2-1051/2011 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з відповідачів в солідарному порядку було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 0 від 14.04.2008 року. При цьому посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 14.02.2018 року по справі № 564/2199

15-ц. Також звертає увагу на те, що строк позовної давності сплив.

Належно повідомлені про час та місце розгляду справи, представники учасників справи в судове засідання не з`явились. Подали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Дослідивши надані докази, судом встановлено: 14.04.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 200 000,00 доларів США з розрахунку 12% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк до 13.04.2029 року. Позичальник зобов`язався повернути суму кредиту, проценти, штрафи та інші платежі, що передбачені договором. Пунктом 12.1 договору передбачено право банку вимагати дострокового повернення кредиту у випадку, в тому числі, невиконання умов договору (а.с. 7-24).

08.12.2011 року між АТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами в тому числі і за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_1 , відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитами та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях, тобто відповідно до вимог статті 514 ЦК України АТ «Дельта Банк» набув право вимоги за кредитним договором (а.с. 43 - 46).

Виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до договору поруки № 197096 від 14.04.2008 року, укладеного між первісним кредитором та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором № 0 Поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник (а.с. 25-26).

Наказом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 321 від 02.10.2015 року на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 року № 181 розпочата процедура ліквідації ПАТ «Дельта Банк» строком на два роки, яка на підставі рішення того ж органу продовжена до 04.10.2019 року (а.с. 50-51).

Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2011 року по справі №2-1051/2011 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів в солідарному порядку було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 0 від 14.04.2008 року, що утворилась станом на 11.10.2011 року, в загальній сумі 243985,63 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 1 929 901,94 грн., а також судові витрати. З рішення суду вбачається, що вказана сума заборгованості складається із заборгованості за простроченим кредитом 198313,68 дол. США , заборгованості за простроченими процентами 40057,41 дол. США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами 5614,54 дол. США, тобто позивач у вказаній справі скористався своїм правом пред`явлення вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У п. 91 постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

В постанові від 04 липня 2018 року (справа №310/11534/13-ц, провадження №14-154 цс 18) Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Оскільки за рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2011 року заборгованість у повному обсязі за тим самим кредитним договором вже стягнута, а тому повторне стягнення кредиту всупереч положень статті 61 Конституції України призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те ж саме зобов`язання, а тому позовні вимоги є необґрунтованими.

Вказане стосується й нарахованих відсотків за період з 14.10.2016 року по 14.09.2017 року.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, у справі, яка переглядається, вимоги банку про стягнення процентів після січня 2011 року (звернення до суду з позовом про дострокове повернення всієї суми кредиту) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог банк не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після пред`явлення вимоги про дострокове стягнення заборгованості за кредитом є необґрунтованими.

За такого в задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати понесені позивачем поверненню йому не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 354-355 ЦПК України

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в 30-денний строк.

Повне найменування сторін:

Позивач:АТ "Дельта Банк", 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, .

Відповідач: ОСОБА_1 , і.н. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , і.н. НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя Г.М. Лазарева