Справа № 397/1278/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2019 року. Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді: Мирошниченка Д.В.,

за участю: секретаря судового засідання - Петренко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом представника Гребенюка Олександра Сергійовича, який діє в інтересах позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» - Гребенюк О.С. звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 58439,25 грн. за кредитним договором б/н від 25.12.2008 та судові витрати у розмірі 1921,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 25.12.2008 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві.

У зв`язку з порушенням умов договору, станом на 15.08.2019 ОСОБА_1 має заборгованість у сумі 58439 грн. 25 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 28630 грн. 73 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 12019 грн. 97 коп., нарахованої пені за прострочене зобов`язання - 14367 грн. 63 коп., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 400 грн. 00 коп., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 250 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 2770 грн. 92 коп.

Ухвалою судді від 11.09.2019 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін (а.с. 43-44).

Відповідачем подано відзив на позов в якому він просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (а.с. 52-56).

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 08.10.2019 рекомендовано АТ КБ «Приватбанк» надати інформацію чи дійсно між позивачем та відповідачем укладався кредитний договір у 2008; якщо так, то вказати на підставі чого та на підставі яких умов, чи ознайомлювався відповідач з його умовами та надати суду необхідні документи, які оформяються при укладенні таких договорів (анкету-заяву, тарифи банку, кредитний договір тощо); надати виписку щодо руху коштів по кредитному рахунку відповідача; чи видавалася кредитна картка, з якої здійснювалися платежі в рахунок погашення кредитної заборгованості, відповідачу ОСОБА_1 та строк її дії (а.с. 60-61).

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому просив задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі (а.с. 69-75).

Представник позивача у судове засідання не з?явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 39).

Відповідач у судове засідання не з?явився, надав клопотання про розгляд справи без його участы, позовні вимоги не визнав (а.с. 103).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно заяви від 25.12.2008, ОСОБА_1 виявив бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»» з кредитним лімітом 100 грн., базовою процентною ставкою по кредиту - 2,5% в місяць на залишок заборгованості. Повний перелік сплачуваних банком послуг і умови їх надання і оплати встановлюються або Правилами, розміщеними на www.privatbank.ua, або окремо підписаною угодою між клієнтом та банком. Відповідач був ознайомлений та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які надані для ознайомлення у письмовому вигляді; погодився, що його заява разом з пам`яткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. При порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених даним договором, більш ніж на 120 днів, в зв`язку з чим банк вимушений буде звернутися до суду, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову (а.с. 13).

Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг:

п. 1.1.7.11 - договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін;

п. 2.1.1.5.5 - позичальник зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором;

п. 2.1.1.5.6. - у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку;

п. 2.1.1.7.6. - при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору;

п. 2.1.1.12.10 - банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або в певній Банком частки у разі невиконання клієнтом та/або довіреною особою клієнта своїх боргових та інших зобов`язань за цим Договором (а.с. 13-29).

З розрахунку заборгованості за вищевказаним договором встановлено, що заборгованість клієнта банку ОСОБА_1 станом на 15.08.2019 становить 58439 грн. 25 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредита - 28630 грн. 73 коп., заборгованості за простроченим тілом кредита - 12019 грн. 97 коп., нарахованої пені за прострочене зобов`язання - 14367 грн. 63 коп., заборгованості за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 400 грн. 00 коп., заборгованості по судовим штрафам - 3020 грн. 92 коп. (а.с. 5-12).

Також позивачем надано виписку по рахунку відповідача, яка підтверджує наявність заборгованості (а.с. 77-90).

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК Украъни, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови, а не інші.

Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, у разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив окрім заборгованості за тілом кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченим тілом кредиту, пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Дана обставина не спростована позивачем при розгляді вказаної справи.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15).

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (25.12.2008) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (02.09.2019), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131 цс19).

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду зазначала, що наявність у справах неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Таким чином судом встановлено, що на підставі договору про надання банківських послуг від 25.12.2008 відповідач отримав кредит у розмірі 100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості. Відповідач кредитні кошти отримував за допомогою кредитної картки, а вчасно грошові зобов`язання за договором не виконував, тому утворилася заборгованість.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 28630 грн. 73 коп.

Також, позивач зазначає, що прострочений кредит - це кошти, які були надані клієнту та не були повернені у строк, передбачений договором.

Але укладений між сторонами кредитний договір від 25.12.2008 у вигляді заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Банком на підтвердження розміру заборгованості надано неналежні розрахунки, які ґрунтуються на не підписаних відповідачем Умовах та правилах надання банківських послуг та виходять за межі укладеної між банком на відповідачем письмової домовленості.

А тому, вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Крім того, банком нарахована пеня за прострочення зобов`язання, а також штрафи за прострочення зобов`язання.

Вирішуючи питання про стягнення пені та штрафів, суд виходить з наступного.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов?язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов?язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом у цивільній справі № 344/3834/16-ц від 28.11.2018.

При цьому, відповідно до укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг від 25.12.2008, передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених даним договором, більш ніж на 120 днів, в зв`язку з чим банк вимушений буде звернутися до суду, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

Окільки, з урахуванням вищевикладеного, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, не можна вважати складовою кредитного договору, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача штрафу, що передбачений укладеним між сторонами договору у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову, що підлягає задоволенню, а саме: штраф (фіксована частина) - 250 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) - 1431 грн. 54 коп..

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позов задоволено частково, з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 996 грн. 42 коп.

Керуючись ст.ст. 141, 247, 259, 264-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов представника Гребенюка Олександра Сергійовича, який діє в інтересах позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 25.12.2008 у розмірі 30312 (тридцять тисяч триста дванадцять) гривень 27 (двадцять сім) копійок, яка складається, станом на 15.08.2019, з наступного:

- заборгованість за кредитом - 28630 гривень 73 копійки;

- штраф (фіксована частина) - 250 гривень 00 копійок;

- штраф (процентна складова) - 1431 гривня 54 копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 996 (дев`ятсот дев`яносто шість) гривень 42 (сорок дві) копійки.

На рішення суду, протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Кіровоградської області.

Повний текст рішення виготовлено 19.12.2019.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код ЄДРПОУ - 14360570.

Представник позивача: Гребенюк Олександр Сергійович, 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, довіреність № 367-К-Н-О від 31.01.2019.

Представник позивача: Гаренко Надія Валодимирівна , 49094, м. Дніпро, вул . Набережна Перемоги, 50 , довіреність № 2166-К-Н-О від 02.05.2019.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , рнокпп - НОМЕР_1 .

Суддя : (підпис)

З оригіналом вірно.

Рішення набуло законної сили _______________ року та підлягає виконанню.

Оригінал рішення зберігається у справі № 397/1278/19.

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області Д.В.Мирошниченко