Справа № 740/4688/19
Провадження № 2/740/1383/19
РІШЕННЯ

іменем України

09 грудня 2019 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., за участі секретаря судового засідання Шадура І.Ю.,

розглянувши упідготовчому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення 300764 грн. 38 коп. заборгованості за договором позики від 14 серпня 2019 року, з якої заборгованість по позиці-300000 грн., 3 % річних-764 грн. 38 коп.. Позов обгрунтований тим, що 14 серпня 2019 року позивачем згідно договору, посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Зеленським В.В., надано відповідачу 300000 грн., які відповідач зобов`язався повернути до 21 серпня 2019 року. Свої зобов`язання з повернення грошових коштів відповідач не виконує, ухиляється від виконання умов договору, мотивуючи це незадовільним фінансовим становищем. Відповідно до п.4 договору позики від 14 серпня 2019 року в разі несвоєчасного повернення коштів відповідач ОСОБА_2 зобов`язався сплатити на користь позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми, що за період з 22 серпня 2019 року по 23 вересня 2019 року становить 764 грн. 38 коп. Позивач є особою з інвалідністю 2 групи. Просить позов задовольнити.

Відповідно до заяви від 09 грудня 2019 року ОСОБА_1 позов підтримує, просить розглянути справу за відсутності.

Згідно заяви від 09 грудня 2019 року ОСОБА_2 проти позову не заперечує, просить розглянути справу за відсутності.

Інші заяви, клопотання сторін станом на 09 грудня 2019 року відсутні.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків.

Відповідно до ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України.

Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно заяви від 09 грудня 2019 року ОСОБА_2 проти позову не заперечує, просить розглянути справу за відсутності.

Судом встановлено, що згідно договору позики від 14 серпня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Зеленським В.В. 14 серпня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №1023, позикодавець ОСОБА_1 передав позичальнику ОСОБА_2 300000 грн. на строк до 21 серпня 2019 року. Пунктом 4 договору сторони передбачили умови сплати індексу інфляції та трьох відсотків річних в разі несвоєчасного повернення позики. Сторони стверджують, що договір укладений не під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості або під впливом тяжкої обставини (п.7 договору).

Положеннями ст.627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів чи інший документ, зокрема, нотаріально посвідчений договір, є документами, які видаються боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці чи іншому документі, які він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Вказаний договір позики від 14 серпня 2019 року є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Також судом враховуються положення ст.202 ЦК України, відповідно до якої правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Статтею 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідач договір позики не оспорював, в тому числі за його безгрошовістю. Презумпція правомірності укладеного між стронами правочину у встановленому порядку відповідачем не спростована.

В силу положень ст.204 ЦК України вказаний договір позики є правомірним та чинним, тому підлягає виконанню сторонами.

Докази на підтвердження недійсності даного договору та повернення позики до 21 серпня 2019 року суду не подані, що свідчить про невиконання умов договору позики.

Оскільки зобов"язання щодо даного договору позики не виконані, що відповідачем не спростовано, то відповідно до вимог зазначених норм матеріального права позивач має право на її повернення.

За ст.611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення суми позики-300000 грн., та трьох процентів річних-764 грн. 38 коп, розрахунок яких відповідачем не спростовано.

За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю, при цьому визнання відповідачем позову, із врахуванням доказів по справі, не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що є також підставою в порядку ст.ст.200, 206 ЦПК України для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні.

Відповідно до копії пенсійного посвідчення № від 28 жовтня 2015 року позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи довічно, тобто останній звільнений від сплати судового збору відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», що в порядку ст.141 ЦПК України є підставою для стягнення із відповідача ОСОБА_2 в дохід держави 3007 грн. 64 коп судового збору.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 19, 81, 83, 141, 200, 206, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_2 , місце проживання в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , місце проживання в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , 300000 грн. заборгованості за договором позики, 764 грн. 38 коп трьох процентів річних, а всього стягнути 300764 (триста тисяч сімсот шістдесят чотири) грн. 38 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 , місце проживання в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в дохід держави 3007 (три тисячі сім) грн. 64 коп судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Суддя В.Олійник

Повне рішення суду складене 21 грудня 2019 року.