Справа №173/1484/19
Провадження №2-о/173/81/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді - Петрюк Т.М.

При секретареві - Рудовій Л.В.

За участю: заявника - ОСОБА_1

Представника заявника - адвоката Позднякова В.Г

Представника заінтересованої особи - Волкова В.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , представник заявника - адвокат Поздняков Вячеслав Геннадійович, заінтересована особа: Верхньодніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

10.06.2019 року до суду звернулася заявник ОСОБА_1 , представник заявника - адвокат Поздняков В.Г., з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Верхньодніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26.07.2019 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному проваджені з викликом сторін на 09.09.2019 року.

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

У судовому засіданні 09.09.2019 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Згідно заявлених вимог заявниця просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт того, що заявниця постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилається на наступне: ОСОБА_1 , з моменту народження не мала ніяких документів, що підтверджують факт її народження.

04.05.2018 року за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області по справі № 173/343/18 , яке 14.06.2018 року набрало законної сили, встановлено факт народження ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у в. Верхньодніпровську Дніпропетровської області Україна, батьки якої: мати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шлюб яких зареєстрований 27 квітня 1985 року, актовий запис № 4, виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

18 липня 2018 року заявниця отримала свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , про що 18.07.2018 року складено відповідний актовий запис № 3.

Батьки заявниці померли: батько ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати - ОСОБА_2 ,. померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

07.12.2018 року заявник звернулась до Верхньодніпровського районного відділу у місті Верхньодніпровську ГУ в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України із заявою щодо оформлення паспорта вперше після досягнення 18-річного віку, та отримала довідку, згідно якої встановлено особу заявника але не встановлено належності її до громадянства будь-якої держави, що стало перешкодою у видачі паспорта і підставою звернення до суду.

В судовому засіданні заявниця та представник заявниці вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення підтримали, обґрунтувавши вимоги доводами, викладеними в поданій заяві. Також заявниця пояснила, що зі слів її матері та інших родичів вона знає, що народилась в м. Верхньодніпровську. Пам`ятає себе з 6-7 року, на той час вона проживала у бабусі ОСОБА_10 на території України. Потім вона з батьками проживала в різних селах Дніпропетровської області. Батьки часто змінювали місце проживання. Проте ні вона, ні її батьки за межі держави не виїздили. Вона в основному проживала з мамою, так як батько часто перебував в місцях позбавлення волі. Її мати не мала фінансової можливості виїхати за межі території України.

Заінтересована особа, представник Державної міграційної служби України Верхньодніпровського відділ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судовому засіданні не заперечував проти встановлення даного факту. Пояснивши, що згідно наданих заявницею документів вбачається, що вона ніде зареєстрованою не була, тому неможливо встановити її належність до громадянства будь-якої держави, що є перешкодою у видачі паспорта.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову (заяви) є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом (заяви), права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених чи невизнаних прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, заслухавши учасників розгляду справи. свідків, з`ясувавши зміст заявленої вимоги вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України визначений перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як передбачено п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5 з наступними змінами.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно із законом факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не встановлено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений документ який посвідчує факт, що має юридичне значення.

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право

Відповідно до рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області ухваленого за цивільною справою № 173/343/18 від 04.05.2018 року встановлено, що заявниця ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у в. Верхньодніпровську Дніпропетровської області Україна, батьки якої: мати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шлюб яких зареєстрований 27 квітня 1985 року, актовий запис № 4, виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

18 липня 2018 року заявниця отримала свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , про що 18.07.2018 року складено відповідний актовий запис № 3, що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Батьки заявниці померли: батько ОСОБА_3 ,. помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати - ОСОБА_2 ,. померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Заявниці з метою отримання паспорта необхідно встановити факт належності її до громадянства України, а саме факт, що станом на 24.08.1991 року вона проживала на території України.

З показань свідка ОСОБА_4 ,. судом встановлено, що вона є рідною тіткою заявниці, сестрою її батька. Заявниця народилась в м. Верхньодніпровську та з часу народження проживав в АДРЕСА_1 в їх батьківській хаті. Так її брат та його дружина вели не зовсім правильний спосіб життя: не працювали, зловживали спиртними напоями, а вона намагалась вплинути на них та скерувати їх на ведення правильного способу життя, останні виїхали на проживання в с. Миколаївка Верхньодніпровського району за місцем народження матері ОСОБА_1 . Після цього мати ОСОБА_5 разом з донькою та чоловіком виїхали на західну Україну до родичів матері ОСОБА_1 . Проте побули там недовго, після чого знову повернулись до Дніпропетровської області та переїздили з одного села в інше. Вона просила батьків ОСОБА_5 зареєструвати її, оформити документи про народження, щоб дитина могла ходити до школи, але батьки лише обіцяли це зробити, потім сказали їй, що зареєстрували народження ОСОБА_5 , але як виявилось згодом так нічого цього і зробили. ОСОБА_6 навіть не ходила до школи, так як її без документів до школи не приймали. Хоч батьки ОСОБА_7 і змінювали місце свого проживання, але за межі України не виїздили, оскільки не мали для цього коштів.

Також факт проживання заявниці на території України підтверджується наданими суду письмовими доказами, а саме: довідкою Грабарівської сільської ради Вінницької області від 03.06.2019 року вих. № 128 підтверджується факт, що ОСОБА_1 прибула на території Грабарівської сільської ради в с. Грабарівка в домогосподарство ОСОБА_8 18 травня 1990 року разом з матір`ю ОСОБА_2 з Дніпропетровської області Верхньодніпровського району с. Акимівка і вибули з території ради 03 грудня 1990 року. Відомості, викладені в зазначеній довідці підтверджуються записами з погосподарської книги домоволодіння ОСОБА_8 , копія якої надана суду

Відповідно до повідомлення Водянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області від 30.05.2019 року встановлено, що відомості щодо проживання ОСОБА_1 , і її батьків в записах погосподарських книг сільської ради відсутні. Проте зі слів старожилів с. Миколаївка виявлено, що ОСОБА_2 проживала в с. Миколаївці станом на 1990-1991 рік і працювала в КСП «Промінь» дояркою.

Відповідно до повідомлення Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області від 30.05.2019 року встановлено, що ОСОБА_1 , прибула на територію Зарічанської сільської ради в с. Якимівку в домогосподарство діда - ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_6 року разом з матір`ю ОСОБА_2 з Вінницької області Піщанського району с. Грабарівка. Даний факт підтверджується копією адресного листка прибуття.

Оцінюючи всі надані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження проживання заявниці ОСОБА_1 , на території України з часу народження і даний час. Так як підтверджено показаннями свідків і документально, що заявниця народилась та до травня 1990 року проживала на території Верхньодніпровського району. Потім з батьками виїздила до Вінницької області Піщанського району с. Грабарівка. А з грудня 1990 року проживала на території Водянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, потім на території Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області без реєстрації, оскільки не мала документів про народження.

Заявниця разом з батьками хоч і змінювали місця свого проживання, але за територію України не виїздили. Так як жодного доказу на підтвердження факту виїзду заявниці за межі держави не надано. Та не виявлено періодів протягом яких не підтверджувався факт проживання заявниці на території України, і відомості про її місце фактичного перебування були б відсутні.

Враховуючи, що заявниця з народження проживала на території Української РСР і на час проголошення незалежності України також проживала на території України, відповідно заявниця відповідно до положень ЗУ «Про громадянство» є громадянкою України .

Даний факт потрібний заявниці для отримання паспорта. В іншому порядку заявниця не має можливості підтвердити даний факт, так як в зв`язку з відсутністю будь-яких документів у заявниці, реєстрація її місця проживання не здійснювалась.

Встановлення факту проживання заявниці на території України має юридичне значення, так як з його встановленням у заявниці виникає право на отримання громадянства, та документів, що посвідчують її особу.

Встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для виконання всіма органами та посадовими особами, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом.

Відповідно до ч. 7 ст. 2914 ЦПК України понесені заявницею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 384.40 грн.. заявниці не відшкодовуються та покладаються на заявницю

Керуючись ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 293 315-319 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Вимоги за заявою ОСОБА_1 , представник заявника адвокат Поздняков Вячеслав Геннадійович, заінтересована особа: Верхньодніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженка м. Верхньодніпровська Дніпропетровської області, свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 16.09.2019 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване: 16.09.2019 року

Оприлюднене: 16.09.2019 року

Рішення набрало законної сили 17.10.2019 року