ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4925/19 Справа № 201/3346/18 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 липня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський про стягнення трьох відсотків річних з урахуванням інфляції, суми упущеної вигоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2018 року до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський про стягнення трьох відсотків річних з урахуванням інфляції, суми упущеної вигоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 липня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський про стягнення трьох відсотків річних з урахуванням інфляції, суми упущеної вигоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 липня 2018 року по справі №201/8022/18 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський про стягнення трьох відсотків річних з урахуванням інфляції, суми упущеної вигоди задовольнити в повному обсязі.

У відзиві Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 липня 2018 року просить рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 липня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки вважає що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим.

У поясненнях Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 липня 2018 року просить рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 липня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки вважає що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 року № 14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 23.05.2016 року № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» призначено ОСОБА_2 (а.с. 115 - 117).

13 червня 2016 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №991, яким продовжено строки тимчасової адміністрації у банку з 23.06.2016 року до 22.07.2016 року включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12.07.2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12.07.2016 року №1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку» (а.с. 118).

Згідно з цим рішенням розпочато процедуру ліквідації банку з 13.07.2016 року до 12.07.2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський», визначені ст.ст. 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, ОСОБА_2 з 13.07.2016 року до 12.07.2018 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 1702 від 01.09.2016 року змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський», на ОСОБА_3 з 05.09.2016 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 265 від 24.01.2017 року визначено повноваження уповноважених осіб Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ «ПАТ «Банк Михайлівський», згідно із яким з 25.01.2017 року повноваження ліквідатора банку, визначені статтями 37, 38, 47-52,52-1, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку та повноважень, визначених п. 4, 5, 6 та 8 ч. 2 ст. 37, п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону, делеговано ОСОБА_3 .

Цим же рішенням з 25.01.2017 року уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ПАТ «Банк Михайлівський» призначено ОСОБА_4 , якому з 25.01.2017 року делеговано повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський», визначені п. 4, 5, 6 та 8 ч. 2 ст. 37, п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 383 від 08.02.2018 року змінено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» і визначено її повноваження. А саме, з 09.02.2018 року відкликано повноваження ліквідатора банку, делеговані ОСОБА_4 , і призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку провідного юрисконсульта відділу розслідування протиправних діянь департаменту розслідування протиправних діянь ОСОБА_5 , якому з 09.02.2018 року делеговано повноваження ліквідатора банку, визначені пунктами 4, 5, 6 та 8 ч. 2 ст. 37, п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону (а.с. 122).

Таким чином, Фонд гарантування з 23.05.2016 року здійснює заходи щодо виведення з ринку неплатоспроможного ПАТ «Банк Михайлівський» розміщена на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до вимог ч. 3 ст. 18 Закону Украйни «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за посиланням в мережі Інтернет http://www.fg.gov.ua.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що 23.02.2016 року ОСОБА_1 уклав із ПАТ «Банк Михайлівський» договір №980-027-000003179 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозит)», на підставі якого на його ім`я був відкритий поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні (а.с. 17).

Через два місяці, а саме, 27.04.2016 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» договір № 980-027-000229506 «Суперкапітал» (Новий) (з виплатою процентів) (а.с. 18).

Окрім того, судом першої інстанції було з`ясовано, що цей договір був укладений не з банком, як він вказує у позові, а з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр».

Предметом цього договору є передання у власність ТОВ «ІРЦ» коштів в сумі 180 000 грн. на строк не більше 91 дня (з 27.04.2016р. і по 27.07.2016р.) з виплатою процентів у розмірі 32,3 % річних (26 % річних після утримання податку). За умовами договору, ТОВ «ІРЦ» сплачує позивачеві проценти у безготівковій формі на його рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «Банк Михайлівський», а повертає кошти на рахунок позивача № НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Михайлівський». Днем надання коштів у власність (позику) ТОВ «ІРЦ» вважається день їх зарахування на поточний рахунок ТОВ «ІРЦ».

У той же день з рахунку позивача № НОМЕР_1 здійснено переказ коштів в сумі 180 000 грн. на рахунок ТОВ «ІРЦ», відкритий у банку АТ «Укрсиббанк» № НОМЕР_3 , що підтверджено платіжним дорученням № 6713624 від 27.04.2016 року (а.с. 19).

У пункті 8.3. цього договору сторони підтвердили, що цей договір є договором позики та регулює відносини сторін, що пов`язані з наданням позики ОСОБА_1 ТОВ «ІРЦ» у порядку передбаченому договором, в зв`язку з чим взаємовідносини сторін за договором регулюються статтями 1046-1053 ЦК України та іншими нормативно-правовими актами, що встановлюють правила та вимоги до договорів позики.

З довідки ПАТ «Банк Михайлівський» про стан рахунку позивача №9403 від 25.04.2017 року вбачається, що кошти в сумі 180 000 грн. 27.04.2016 року повернуті ТОВ «ІРЦ» на рахунок позивача на підставі вищевказаного договору позики №980-027-000229506 (а.с. 20).

Таким чином, станом на 27.04.2016 року кошти вкладу бути повернуті на рахунок позивача № НОМЕР_1 , відкритий ПАТ «Банк Михайлівський» за договором вкладу від 23.02.2016 року.

У зв`язку із віднесенням постановою Правління НБУ від 23.05.2016 року ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних, позивач здійснив запити про включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, на які отримав відповіді від 24.01.2017р. і від 25.04.2017р. (а.с. 21, 22) про те, що переказ коштів ТОВ «ІРЦ» 19.05.2016 року в сумі 180 000 грн. з призначенням платежу «повернення коштів згідно із договором №980-027-000229506 від 27.04.2016 року на рахунок № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 є нікчемним.

У зв`язку з цим, позивач звернувся до адміністративного суду за захистом свого права на повернення гарантованої суми відшкодування із вимогами до Фонду про зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2017 року по справі № 804/4556/17, визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» в особі Волкова О.Ю. щодо не включення ОСОБА_1 до Переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов`язано Уповноважену особу Фонду включити Інкіна О.В. із сумою 180 000 грн. до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача для внесення даних позивача до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 24 27).

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2017 року постанову суду першої інстанції змінено в частині словосполучення «переліку вкладників» на «перелік рахунків вкладників» (а.с. 28 32).

Розглядаючи даний публічно-правовий спір, адміністративний суд дійшов висновку, що договір позики від 27.04.2016 року, укладений ОСОБА_1 з ТОВ «ІРЦ» не має ознак нікчемності, а висновок Фонду щодо нікчемності правочину, а саме, що переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ «ІРЦ» в сумі 2658,40 грн. на рахунок № НОМЕР_2 з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-027-000229506 від 27.04.2016 року» та у розмірі 180 000 грн. на рахунок № НОМЕР_1 з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-027-000229506 від 27.04.2016 року», не обґрунтований належними доказами.

Також, судом першої інстанції у цій справі встановлено, що повернення ТОВ «ІРЦ» коштів на банківський рахунок позивача у ПАТ «Банк Михайлівський» здійснено 19.05.2016 року. Отже, грошові кошти на момент прийняття рішення про ліквідацію банку перебували на поточному рахунку позивача у ПАТ «Банк Михайлівський» і Фондом не було доведено наявність підстав для невключення даних про рахунок позивача до переліку рахунків вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», за якими вони мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Змінюючи рішення суду, апеляційний суд у своїй постанові звернув увагу не те, що 19.11.2016 року набрали чинності положення пункту 15 Прикінцевих Положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» від 15.11.2016 року № 1736-VIII, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

При цьому, в матеріалах адміністративної справи були відсутні докази повідомлення банком позивача під розпис про непоширення на такі кошти відповідних гарантій.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що кошти, повернуті ТОВ «ІРЦ» на рахунок позивача, були вкладом у розумінні вищезазначеного закону.

Таким чином, рахунки позивача мали бути включеними до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Враховуючи те, що суд першої інстанції, не звернув уваги на вищезазначені зміни, повноваження відповідача полягають у складенні переліку рахунків вкладників, а не у складенні переліку вкладників, як то було визначено Законом № 4452-VI до внесення в нього змін Законом № 629-VIII від 16.07.2015 року.

На виконання рішення адміністративних судів позивача було включено до переліку фізичних осіб, кошти яких підлягають виплаті.

За вкладом позивачеві виплачено 22.08.2016 року у відділенні ПАТ «Банк Кредит Дніпро» 39,60 грн. та 06.02.2018р. у відділенні ПАТ «ПУМБ» 180 000 грн. (а.с. 120), що не оспорюється позивачем.

Відносно позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування йому 3% річних за весь період прострочення в сумі 8 802,70 грн. на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та 35 210,95 грн. упущеної вигоди, необхідно зазначити наступне.

У відповідності до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Фонд гарантування, відповідно до ст. 3 Закону, є особою публічного права, а тому в силу приписів ст. 19 Конституції України має діяти виключно в межах повноважень, встановлених діючим законодавством.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються та визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 23.02.2012 року № 4452-VI.

Згідно із положеннями п. 3 ч. 1 ст. 2 цього Закону, вклад це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п.4 ч.1ст.2 Закону №4452-VI).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 3-1)призначає працівників, до повноважень яких належить проведення моніторингу стану дотримання банком вимог порядку формування та ведення баз даних про вкладників, проведення банком банківських операцій, у тому числі збір інформації та копій документів, необхідних для підготовки проекту плану врегулювання, забезпечення проведення оцінки активів банку в порядку, встановленому Фондом (у тому числі заборгованості за кредитами перед банком, наявності та вартості забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами, заборгованості за цінними паперами, що є у власності банку, вимог банку до клієнта за списаною безнадійною заборгованістю та наявності і вартості забезпечення виконання зобов`язань за такою заборгованістю тощо); 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами відповідно до цього Закону та затверджує реєстри відшкодувань вкладникам у порядку та у черговості, що встановлені нормативно-правовими актами Фонду; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов`язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб; 8) встановлює додаткові вимоги до порядку розкриття банками інформації для вкладників про умови надання банківських послуг із залучення вкладів.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Статтею 28 Закону передбачено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування.

Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника).

Згідно з абзацом 2 пункту 15 Перехідних положень Закону № 4452-VI, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зобов`язано ретельно вивчити документи щодо кожної фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу цим пунктом, і не пізніше 20 робочих днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» розпочати за рахунок коштів Фонду у межах суми відшкодування, визначеної частиною першою статті 26 цього Закону, виплату відшкодування коштів фізичним особам, які набули право на таке відшкодування у зв`язку з їх прирівнянням до вкладників.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідач виконав свої зобов`язання щодо виплати позивачу банківського депозиту, що не оспорюється сторонами.

Відповідно до п. 1, 3 ч. 5 ст. 36 Закону № 4452-VI під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку.

Отже, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що у період дії тимчасової адміністрації фінансові санкції не застосовуються.

Доводи апеляційної скарги, що уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський проявилось порушення законодавства, а саме протиправна бездіяльність щодо невключення його до реєстру рахунків вкладників, а тому відповідальність має нести саме Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки 22.08.2016 року позивачеві виплачено у відділенні ПАТ Банк Кредит Дніпро 39,60 грн. та 06.02.2018 року у відділенні ПАТ ПУМБ 180 000 грн. (а.с. 120), що не заперечується ОСОБА_1 .

Таким чином, відповідно до приписів Закону Фонд гарантування виконав свій обов`язок перед позивачем в повному обсязі, а тому права позивача не могли бути порушені Фондом гарантування.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що спірні кошти незаконно утримувались Фондом у період з 21.06.2016 року по 06.02.2018 року, а тому Фонд повинен йому відшкодувати 3% річних за весь період прострочення в сумі 8 802,70 грн. на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також упущену вигоду в сумі 35210,95 грн. на підставі ст. 611 ЦК України, колегією суддів не приймаються до уваги, з урахуванням наступного.

У спорах пов`язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб є спеціальними, і цей Закон є пріоритетними відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Відповідно до п.п. 3, 5 ч. 5 ст. 36 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені),інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку; нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича