Справа № 367/8058/15
Провадження по справі № 2/367/1010/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Карабаза Н.Ф.,

при секретарі Стародубець О.І.,

заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог: Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області - Макарчук Григорій Іванович, Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, КП КОР «Північне БТІ» Київської області про визнання договору дарування будинку частково недійсним,-

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог: Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області - Макарчук Григорій Іванович, Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, КП КОР «Північне БТІ» Київської області про визнання договору дарування будинку частково недійсним в якій зазначив, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 18.06.2014 року був частково задоволений його позов до відповідачки ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Названим рішенням суду постановлено: «Визнати будинок АДРЕСА_1 спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частин будинку АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину будинку АДРЕСА_1 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3 654 грн. В решті позову відмовити». Рішенням апеляційного суду Київської області від 05.11.2014 року його апеляційна скарга була відхилена, а апеляційна скарга відповідачки ОСОБА_2 - задоволена. Рішенням апеляційного суду Київської області постановлено: «Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 червня 2014 року в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на 2/3 частини будинку АДРЕСА_1 та за ОСОБА_1 права власності на 1/3 частину будинку АДРЕСА_1 , визнання будинку спільним майном подружжя, а також в частині стягнення з ОСОБА_2 судового збору скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення. ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 про визнання будинку АДРЕСА_1 спільним майном подружжя, поділ майна відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.02.2015 року його касаційна скарга була залишене без задоволення, рішення Апеляційного суду Київської області від 18.06.2014 року залишено без змін. Але постановою Верховного Суду України від 23.09.2015 року рішення Апеляційного суду Київської області від 05.11.2014 року та ухвала Вищого спеціалізованого суду України від 12.02.2015 року були скасовані, а рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18.06.2014 року було залишене без зміни. Таким чином, відповідно до вище названих судових рішень йому на даний час на праві власності належить 1/3 (одна третя) частина будинку АДРЕСА_1 . Але коли він звернувся до Реєстраційної служби у м. Ірпінь Київської області щоб зареєструвати своє право власності на даний будинок, йому стало відомо, що відповідачка ОСОБА_2 06.04.2015 року належний йому та їй будинок на праві спільної сумісної власності подарувала відповідачці ОСОБА_3 , своїй дочці. Оскільки названий договір дарування порушує його права та оформлений з порушенням вимог закону, то він змушений в судовому порядку ставити питання про визнання його частково недійсним. Із вище названих судових рішень вбачається, що будинок АДРЕСА_1 був побудований ним та його колишньою дружиною ОСОБА_2 в період їх шлюбу, а тому був визнаний в судовому порядку спільною сумісною власністю подружжя з визначенням за кожним із них різних часток. Дана обставина підтверджена вище названими судовими рішеннями. До 18.06.2014 року будинок АДРЕСА_1 був його та відповідачки ОСОБА_2 спільною сумісною власністю подружжя, а у зв`язку з прийняттям судом рішення про поділ спільного майна подружжя, то даний будинок став їх спільною частковою власністю. Відповідачка ОСОБА_2 знаючи що між ним та нею в суді розглядається спір про розподіл спільно нажитого майна, а саме будинку АДРЕСА_1 , 06.04.2015 року оформили договір дарування належного йому та ОСОБА_2 будинку на ім`я ОСОБА_3 Договір дарування даного будинку в частині 1/3 частини повинен бути визнаний недійсним, так як ОСОБА_2 могла розпорядитися лише 2/3 частинами даного будинку, тобто належною їй часткою. Що ж стосується його частки, то він згоди на її відчуження на ім`я ОСОБА_3 не давав і не знав навіть про це. Оскільки рішення апеляційного суду Київської області від 05.11.2014 року яким будинок був визнаний особистою власністю ОСОБА_2 було скасоване як незаконне з тих підстав, що апеляційний суд незаконно порушив його права та ігнорував вимоги ст. ст.60, 70 СК України, то укладений ОСОБА_2 договір дарування від 06.04.2015 року в частині 1/3 частині будинку також повинен бути визнаний недійсним.До того ж відповідачка ОСОБА_2 не повідомила приватного нотаріуса про ту обставину, що даний будинок був побудований у період зареєстрованого шлюбу. А тому нотаріус, посилаючись при оформленні договору дарування на те, що він належить ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності від 28.08.2003 року, зобов`язаний був з`ясувати, коли між ним та ОСОБА_2 було оформлене розлучення та обов`язково від нього отримати письмову згоду на відчуження даного будинку як це вимагає ст.65 ч. 3 СК України. Просив визнати договір дарування будинку АДРЕСА_1 , укладений 06 квітня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який був укладений у приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Макарчука Григорія Івановича недійсним в частині 1/3 даного будинку.

Позивач - ОСОБА_1 та його представник адвокат - Жабен Л.І. в судове засідання не з`явилися. Через канцелярію суду надали спільну заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили задовольнити позовні вимоги.

Відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися. Заяву про слухання справи за її відсутності не надали, причини неявки суду не повідомили. Про час і місце слухання справи повідомлені належним чином.

Третя особа - Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області - Макарчук Григорій Іванович в судове засідання не з`явилися. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. До суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі.

Третя особа - Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином.

Третя особа - КП КОР «Північне БТІ» Київської області в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. До суду від в.о. генерального директора КП КОР «Північне БТІ» Костиліної О.Я. надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 червня 2014 року по справі № 1013/8851/2012 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково. Визнано будинок АДРЕСА_1 спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частину будинку АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину будинку АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3 654 грн. В решті позову відмовлено.

Відповідно до рішення Апеляційного суду Київської області від 05 листопада 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 червня 2014 року в частині визнання за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частин будинку АДРЕСА_1 та за ОСОБА_1 права власності на 1/3 частини будинку АДРЕСА_1 спільним майном подружжя, а також в частині стягнення з ОСОБА_2 судового збору скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 про визнання будинку АДРЕСА_1 спільним майном подружжя, поділ майна відмовлено. Рішення суду в частині відмови в задоволенні інших позовних вимог, а саме визнання домоволодіння АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визнання права користування земельною ділянкою, залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у сумі 1827 грн.

Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 12 лютого 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 червня 2014 року в частині, яка не скасована апеляційним судом та рішення апеляційного суду Київської області від 05 листопада 2014 року залишено без змін.

06 квітня 2015 року між ОСОБА_2 (дарувальник) та ОСОБА_3 (обдарована) було укладеного договір дарування житлового будинку від 06.04.2015 року, який посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Макарчук Г.І. Відповідно до п. 1 вказаного договору дарувальник передає у власність обдарованій, а обдарована приймає у власність належний дарувальнику житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформаційної довідки № 47015019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 06.04.2015 року є ОСОБА_3 .

Відповідно до постанови Верховного суду України від 23 вересня 2015 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого 2015 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 05 листопада 2014 року скасовано, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 червня 2014 року залишено в силі.

Право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Оскільки, за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/3 частину будинку АДРЕСА_1 , тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача та визнати договір дарування будинку АДРЕСА_1 , укладений 06 квітня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який був укладений у приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Макарчука Григорія Івановича недійсним в частині 1/3 даного будинку.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 203 ЦК України, ст. ст. 1-12, 76-81, 95, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог: Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області - Макарчук Григорій Іванович, Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, КП КОР «Північне БТІ» Київської області про визнання договору дарування будинку частково недійсним - задовольнити.

Визнати договір дарування будинку АДРЕСА_1 , укладений 06 квітня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який був укладений у приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Макарчука Григорія Івановича недійсним в частині 1/3 даного будинку.

Заочне рішення може бути переглянуто Ірпінським міським судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Позивач має право оскаржити рішення до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст судового рішення буде складено протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Суддя Н.Ф. Карабаза