Постанова

Іменем України

30 січня 2019 року

м. Київ

справа № 442/1214/17

провадження № 61-10856ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_4,

відповідач -ОСОБА_5,

представник відповідача -ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргупредставника ОСОБА_5 - ОСОБА_6на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, у складі судді Гарасимків Л. І.,

від 01 червня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області, у складі колегії суддів: Мікуш Ю. Р., Павлишина О. Ф., Савуляка Р. В.,

від 19 грудня 2017 року.

Короткий зміст позовних вимог

У лютому2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до

ОСОБА_5 про стягнення аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що 21 березня 2013 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_7, яка постійно проживає разом з нею. Відповідач проживає окремо від них, участі у вихованні дочки не приймає та ухиляється від покладеного на нього статтею 180 СК України обов'язку утримувати свою дитину. Відповідач не має інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки від усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

РішеннямДрогобицького міськрайонного суду Львівської області

від 01 червня 2017 рокупозов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5.на користь ОСОБА_4на утримання неповнолітньої дочкиОСОБА_7., ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його доходу щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову, тобто

з 16 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття та нести відповідні витрати у рівних частках, забезпечуючи їм належний рівень життя,виходячи із мінімального прожиткового мінімуму. Визначаючи розмір аліментів, суд виходив із розміру прожиткового мінімуму, потреб дитини відповідного віку, можливості відповідача сплачувати аліменти на дитину у такому розмірі.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

ПостановоюАпеляційного судуЛьвівської області від 19 грудня2017 року апеляційну скаргупредставника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що відповідач, хоча і має інвалідність третьої групи загального захворювання, проте є працездатним, а тому зобов'язаний утримувати дитину та допомагати матері.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, зменшивши розмір аліментів на утримання дитини до 20% від усіх його видів доходів щомісячно, посилаючись на неправильне застосування судаминорм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не взяли до уваги матеріальне становищеОСОБА_5, не з'ясували його можливість сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі, не врахували, що він є інвалідом третьої групи з дитинства, має хронічні захворювання, єдиним його доходом є пенсія, власного житла він не має, проживає з матір'ю, яка є особою похилого віку та має ряд захворювань. Суди не взяли до уваги положення частини третьої статті 183 СК України. Судом першої інстанції були порушені норми процесуального права, у зв'язку з чим відповідач був позбавлений права надати докази, заявляти клопотання про допит свідків та виступити у судових дебатах.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Під час розгляду справи суди встановили, що 21 березня 2013 року між cторонами було укладено шлюб, від якого у них народилась дочка ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає із матір'ю та знаходиться на її утриманні.

Відповідач не цікавиться життям дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиноюпершоюстатті 400 ЦПК Українипід час розглядусправи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційноїскаргиправильністьзастосування судом першоїабоапеляційноїінстанції норм матеріальногочипроцесуального права і не можевстановлюватиабо (та) вважатидоведенимиобставини, що не буливстановлені в рішеннічивідкинуті ним, вирішуватипитання про достовірністьабонедостовірність того чиіншогодоказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до положеньстатті60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести тіобставини, на які вона посилається як на підставусвоїхвимог та заперечень. Доказиподаються сторонами та іншими особами, якіберуть участь у справі. Доказуваннюпідлягаютьобставини, якімаютьзначення для ухваленнярішення у справі і щодояких у сторін та іншихосіб, якіберуть участь у справі, виникаєспір.

Аналогічніположенняміститьстаття 81 чинного ЦПК України.

Сімейний кодекс Українивиходить з принципу рівності прав та обов'язківбатьків. Відповіднодо законубрати участь у матеріальнихвитратахзобов'язаніобоє з батьків, незалежновід того, з ким з них проживаєдитина.

За змістомстатті180 СК України батьки зобов'язаніутримуватидитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статей 183, 184 СК України за рішенням суду розміраліментіввизначається у частцівід доходу їїматері, батька і (або) у твердійгрошовійсумі.

За положеннямистатті182 СК України при визначеннірозміруаліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платникааліментів; наявність у платникааліментівіншихдітей, непрацездатнихчоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; іншіобставини, щомаютьістотнезначення.

Підставивизначеннярозміруаліментів у часткахвідзаробітку (доходу) або у твердійсумівизначаються з урахуванням як положеньстатті182 СКУкраїни, так і положень статей 183, 184 СК України.

Мінімальнийрозміраліментів на одну дитину не може бути меншим,

ніж50 відсотківпрожитковогомінімуму для дитинивідповідноговіку, за виняткомвипадків, передбаченихстаттею 184 цього Кодексу (уредакції Закону Українивід03 липня 2018№ 2475-VIII).

Встановивши, що сторони мають малолітню дочку, врахувавшиматеріальне становище платникааліментів, суд першої інстанцї, з висновками якого погодився й апеляційний суд, задовольняючипозов, вірновиходив з того, щовідповідачзобов'язаний та спроможнийнадаватиматеріальнудопомогудитині у визначеному судом розмірі, вважаючицей розміробґрунтованим, достатнім та таким, щовідповідає потребам дитини.Врахувавши стан здоров'я відповідача, наявність у нього третьої групи інвалідності та хронічних захворювань, колегія суддів відхиляє його доводи про те, що він не має змоги сплачувати аліменти на дитину у визначеному судом розмірі, оскільки батько (як і матір) зобов'язаний вживати необхідних заходів з метою відшукування законних джерел доходів для виконання свого обов'язку по утриманню дитини, забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини, оскільки він не є непрацездатною особою. Такий висновок повною мірою відповідає інтересам дитини.

Доводи заявника у частині визначення розміру аліментів фактично спрямовані на зміну оцінки доказів, здійсненої судами, що перебуває поза межами повноважень суду касаційної інстанції та не може бути реалізоване цим судом під час перегляду оскаржених судових рішень.

Посилання касаційної скарги на порушення судом першої інстанції норм процесуального права не вплинуло на правильність судового рішення, а відповідач реалізував свої процесуальні права щодо надання доказів та пояснень під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції. Не може бути скасоване правильне по суті судове рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскарженісудові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першоїсудової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області

від 01 червня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області

від 19 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта