УХВАЛА

04 лютого 2019 року

місто Київ

справа № 461/15214/13-ц

провадження № 61-1912ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 07 грудня 2017 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 травня 2014 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, Львівський державний університет внутрішніх справ, про визнання ордера на житлове приміщення недійсним,

ВСТАНОВИВ :

У 2017 році ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 травня 2014 року у справі № 461/15214/13-ц.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 07 грудня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 07 грудня 2017 року залишено без змін.

17 січня 2019 року ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв'язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на зазначені судові рішення.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Право касаційного оскарження передбачене статтею 389 ЦПК України.

Однією із основних засад судочинства визначених пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз'яснення рішення чи відмову у роз'ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Ухвали судів першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами після їх перегляду в апеляційному порядку оскарженню в касаційному порядку не підлягають, оскільки не передбачені пунктом другим частини першої статті 389 ЦПК. Самостійним предметом перегляду у касаційному порядку не може бути і постанова апеляційного суду, прийнята за результатами апеляційного перегляду такої ухвали.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи наведене, ухвала Галицького районного суду м. Львова від 07 грудня 2017 року та постанова Львівського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року не переглядаються в касаційному порядку відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Таким чином, касаційна скарга не може бути прийнята до провадження, оскільки оскаржувані судові рішення не підлягають касаційному оскарженню відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України.

Керуючись частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 07 грудня 2017 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 травня 2014 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, Львівський державний університет внутрішніх справ, про визнання ордера на житлове приміщення недійсним.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний