Провадження № 2/243/255/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

«05» лютого 2019 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Неминущого Л.Г.,

за участю: секретаря судового засідання - Нікіфорової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі № 8 Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою представника позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд закордон без згоди та супроводу батька, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд закордон без згоди та супроводу батька, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що Позивач та Відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2004 року. Від шлюбу у сторін народилась дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до вказаних у свідоцтві про народження записів, батьком дитини є ОСОБА_3.

Починаючи з лютого 2014 року, сторони не проживають разом, не ведуть спільне господарство, не підтримують жодних стосунків. Крім того, дитина проживає разом із Позивачем та повністю знаходиться на її утриманні. Достеменно місцезнаходження Відповідача їй не відомо. Оскільки вони проживають на тимчасово непідконтрольній території, самостійний розшук Відповідача не дав результатів.

Також, Позивач зазначає, що заочним рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 05 листопада 2015 року, її позовні вимоги було задоволено, надано дозвіл на тимчасовий виїзд дитини без згоди та супроводу батька за межі України.

Вона бажає вивезти дитину для спілкування з родичами, для виховання та розвитку, можливості виїхати на навчання та оздоровлення, однак без дозволу батька зробити це неможливо. Вона безрезультатно намагалася зв'язатися з відповідачем, місце мешкання якого їй не відомо, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду.

Просить суд надати дозвіл ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на тимчасові виїзди за межі України у супроводі матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу другого з батьків - ОСОБА_3, у період з 01 червня 2019 року по 31 серпня 2019 року, а також у період з 01 червня 2020 року по 31 серпня 2020 року на оздоровлення та відпочинок до Литви та Білорусі.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання.

Представник позивача - ОСОБА_2, який діє на підставі Ордеру серії КВ № 724023 від 19 листопада 2018 року (а.с.15), у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. Надав до суду Заяву, в якій просить суд справу розглянути за його відсутності, та без участі позивача, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.35).

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання (а.с.39), про причину неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідач повідомлений у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги представника позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд закордон без згоди та супроводу батька підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3, виданого повторно 11 лютого 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьк, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, 24 квітня 2004 року зареєстрували шлюб, про що було зроблено відповідний Актовий запис № 109, прізвище дружини після реєстрації шлюбу «ОСОБА_1» (а.с.25).

Згідно зі Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, виданого 05 жовтня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції м. Донецька, ОСОБА_4, народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками записані: батько - ОСОБА_3, мати - ОСОБА_1 (а.с.26).

Статтею 52 Конституції України передбачено, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Частиною 2 ст. 154 СК України передбачено, що батьки мають право звертатись до суду за захистом прав та інтересів дитини.

Згідно ч. 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

«Правила перетинання державного кордону громадянами України», затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, із змінами і доповненнями, визначають порядок перетинання громадянами України державного кордону. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Згідно з п. 2 п. 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, здійснюється у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно з п. 3 п. 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється: у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця під час пред'явлення рішення суду або органу опіки та піклування (районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі його утворення), сільської, селищної ради об'єднаної територіальної громади) або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав, у якому визначено (підтверджено) місце проживання дитини з одним із батьків, який має намір виїзду з дитиною або який уповноважив на це нотаріально посвідченою згодою інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток.

Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частино 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, за якою, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Європейської Конвенції про права дитини, держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, батьки несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідач не скористався можливістю спростувати заявлені доводи та навести об'єктивні причини, за якими він не надає позивачу згоду на виїзд дитини, тим самим безпідставно зловживаючи своїми правами і обмежуючи права дитини та позивачки.

За таких обставин суд, з метою дотримання інтересів неповнолітньої дитини, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов задовольняє у повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст. 150,154-155 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 131, 136, 141, 197, 206, 247, 258-259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, «Правилами перетинання державного кордону громадянами України від 27.01.1995 року № 57, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги представника позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд закордон без згоди та супроводу батька - задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на тимчасові виїзди за межі України у супроводі матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу другого з батьків - ОСОБА_3, у період з 01 червня 2019 року по 31 серпня 2019 року, а також у період з 01 червня 2020 року по 31 серпня 2020 року на оздоровлення та відпочинок до Литви та Республіки Білорусі.

Стягнути з ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду Г.Л. Неминущій