Справа №489/1868/19
Провадження №2-о/489/67/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання Середою А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку окремого позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Перша миколаївська державна нотаріальна контора

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була резидентом України. Мотивуючи свої вимоги тим, що її мати ОСОБА_2 , хоч і мала громадянство Російської Федерації, проте проживала на території України. ОСОБА_2 померла, ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на момент смерті мала у власності житловий будинок АДРЕСА_1 , де була зареєстрована та проживала з 12.05.2009 року та мала тісні соціальні зв`язку з Україною. Також її мати мала посвідку про постійне проживання в Україні та була внесена до Єдиного державного реєстру фізичних осіб-платників податків.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від представника заявника надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю заявника та його представника.

Від заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просить рішення прийняти на підставі наявних матеріалів справи та на розсуд суду.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідною донькою ОСОБА_2 , свідчення чого є свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на " ОСОБА_4 ", свідченням чого є запис акту про укладення шлюбу від 19.07.1980 року.

Згідно тимчасової посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2 дійсне безстроково, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Очаків Миколаївської області, громадянка Російської Федерації, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 12 травня 2009 року.

Згідно картки платника податків виданої Державною податковою адміністрацією в Миколаївській області від 03.11.2011 року, ОСОБА_2 отримала РНОКПП НОМЕР_3 та зареєстрована у Державному реєстрі з 02.11.2011 року (а.с 8).

ОСОБА_2 належала 1/3 частки житлового будинку з відповідною частиною прилеглих до неї надвірних споруд АДРЕСА_1 на підставі договору від 12.09.1978 року, посвідченого державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Ісаєнковою Л.М. та зареєстрованому в реєстрі за № 1-5409, зареєстрованого в ММБТІ 23.09.1996 року за № 5345.

Згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в порядку доступу нотаріусів від 03.07.2017 року, житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 1/3 частки кожному.

Відповідно до довідки житлово-експлуатаційної контори № 7 від 24.11.2016 року за вих. № 2815, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 з 12.05.2009 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 з 14.01.2003 року по теперішній час, ОСОБА_7 з 06.07.2004 року по теперішній час (а.с 10).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 померла, свідченням чого є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема на 1/3 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_8 .С. у встановлений законодавством строк, звернулася до Першої миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Дехтяр Л. 19.03.2019 року за вих. № 431/02-14 заявнику надано роз`яснення чинного законодавства, відповідно до якого заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заявником не сплачено державне мито.

Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 716/2016 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , СР № НОМЕР_5 .

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про нотаріат», нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів. Вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії. Строк, на який відкладається вчинення нотаріальної дії в цих випадках, не може перевищувати одного місяця. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. Законами України можуть бути встановлені також інші підстави для відкладення або зупинення вчинення нотаріальних дій.

Згідно ст. 174.2 Податковою Кодексу України об`єкти спадщини оподатковуються: «174.2.1. за нульовою ставкою об`єкти спадщини, що успадковуються членами сім`ї спадкодавця першого та другого ступені споріднення, 174.2.3 - за ставкою, визначеною у пункті 167.1 ст.167 цього Кодексу, для будь-якого об`єкта спадщини, що успадковується спадкоємцем спадкоємцем-нерезидентом від спадкодавці-резидента».

Згідно п. 4.1.213 ст. 14 Податкового кодексу України, резиденти - це: а) юридичні особи та їх відокремлені особи, які утворені та провадять свою діяльність відповідно до законодавства України з місцезнаходженням як на її території, так і за її межами; б) дипломатичні представництва, консульські установи та інші офіційні представництва України за кордоном, які мають дипломатичні привілеї та імунітет; в) фізична особа - резидент - фізична особа, яка має місце проживання в Україні.

У разі якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв`язки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій фізична особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має місця постійного проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від`їзду) протягом періоду або періодів податкового року.

Достатньою (але не виключною) умовою визначення місця знаходження центру життєвих інтересів фізичної особи є місце постійного проживання членів її сім`ї або її реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності. Якщо неможливо визначити резидентський статус фізичної особи, використовуючи попередні положення цього підпункту, фізична особа вважається резидентом, якщо вона є громадянином України. Якщо всупереч закону фізична особа - громадянин України має також громадянство іншої країни, то з метою оподаткування цим податком така особа вважається громадянином України, який не має права на залік податків, сплачених за кордоном, передбаченого цим Кодексом або нормами міжнародних угод України.

Якщо фізична особа є особою без громадянства і на неї не поширюються положення абзаців першого - четвертого цього підпункту, то її статус визначається згідно з нормами міжнародного права.

Достатньою підставою для визначення особи резидентом є самостійне визначення нею основного місця проживання на території України у порядку, встановленому цим Кодексом, або її реєстрація як само зайнятої особи. У разі якщо у розділі IV цього Кодексу використовується термін "резидент" у відповідних відмінках, під цим терміном розуміється "фізична особа - резидент";

У разі якщо у розділі III цього Кодексу використовується термін "резидент" у відповідних відмінках, під цим терміном розуміються особи, визначені пунктом 133.1 статті 133 цього Кодексу.

Відповідно до ст.. 4 Угоди між урядом України та урядом Російської Федерації про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження ухилень від сплати податків, при застосуванні цієї Угоди вираз "резидент однієї Договірної Держави" означає особу, яка за законодавством цієї Договірної Держави підлягає оподаткуванню в ній на підставі постійного місця проживання, постійного місця перебування, місця реєстрації або іншої аналогічної ознаки. Цей вираз разом з тим не включає особу, яка підлягає оподаткуванню в цій Державі, лише якщо ця особа одержує доходи із джерел в цій Державі або у відношенні майна, що міститься в ній. Якщо відповідно до положень пункту 1 цієї статті фізична особа є резидентом обох Договірних Держав, її становище визначається таким чином: а) вона є резидентом тієї Договірної Держави, де вона має постійне житло. Якщо вона має постійне житло в обох Договірних Державах, вона вважається резидентом тієї Договірної Держави, в якій вона має більш тісні особисті і економічні зв`язки (центр життєвих інтересів); б) якщо Договірна Держава, в якій вона має центр життєвих інтересів, не може бути визначена або коли вона не має постійного житла в жодній з Договірних Держав, вона вважається резидентом тієї Договірної Держави, де вона звичайно проживає; в) якщо вона звичайно проживає в обох Договірних Державах або коли вона звичайно не проживає в жодній з них, вона вважається резидентом тієї Договірної Держави, громадянином якої вона є; г) якщо кожна з Договірних Держав вважає її своїм громадянином або якщо вона не є громадянином жодної з них, компетентні органи Договірних Держав вирішують питання оподаткування такої особи за взаємною згодою.

Згідно тимчасової посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2 дійсне безстроково, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 12 травня 2009 року.

Згідно картки платника податків виданої Державною податковою адміністрацією в Миколаївській області від 03.11.2011 року, ОСОБА_2 отримала РНОКПП НОМЕР_3 та зареєстрована у Державному реєстрі з 02.11.2011 року (а.с 8).

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Необхідність встановлення факту для визначення особи ОСОБА_2 резидентом України, яка мала постійне місце проживання в Україні заявнику потрібно для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Перша миколаївська державна нотаріальна контора - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була резидентом України.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Заявник: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Заінтересована особа: Перша миколаївська державна нотаріальна контора, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Пушкінська, 14/6, .

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «24» грудня 2019 року.