Справа № 486/1723/18
Провадження № 22ц/812/2221/19 Головуючий у 1-ї інстанції Савін О.І.
Категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 грудня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Локтіонової О.В., Колосовського С.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , подану від його імені

адвокатом Кробковою Оленою Олександрівною

на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 4 листопада 2019 року, ухваленого під головуванням судді Савіна у місті Южноукраїнську Миколаївської області о 16год. 14хв. зі складанням його повного тексту 13 листопада 2019 року, по справі

за позовом

Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

(далі - АТ КБ «ПриватБанк»)

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 та просив про стягнення 144 708 грн. 54 коп. заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що позичальник ОСОБА_1 в порушення умов укладеного з ним договору кредитування шляхом підписання 24 грудня 2012 року заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг з використанням кредитної картки «Універсальна» у встановлені строки не погашає суму основного кредиту і проценти за користування кредитом, а тому банк має право вимагати повернення кредитних коштів з урахуванням штрафних санкцій.

Вказуючи в позові суму заборгованості за договором, позивач зазначив, що заочним рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 квітня 2017 року з відповідача на користь кредитора було стягнуто 44 337 грн. 01 коп. кредитної заборгованості за тілом кредиту, процентами, комісією, пенею та штрафами, внаслідок чого позивачем при розрахунку боргу за поданим позовом відрахована сума, що вже стягнута за судовим рішення.

У відзиві на позов ОСОБА_1 вимоги позову не визнав, посилаючись на наявність судового рішення про стягнення боргу, закінчення строків позовної давності для стягнення пені, розмір якої значно перевищує розмір боргу за тілом кредиту.

У відповіді на відзив АТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що зобов`язання є обов`язковими для виконання сторонами, які тривають до повного їх виконання.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 4 листопада 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено, ухвалено про стягнення на його користь з ОСОБА_1 144 708 грн. 54 коп. заборгованості за кредитним договором та 2 170 грн. 63 коп. судових витрат.

При ухваленні рішення суд першої інстанції виходив з того, що договір укладено між сторонами у письмовій формі, а відсутність звернень позичальника до банку свідчить про його згоду на такі умови. Тому зобов`язання, які виникли між сторонами, повинні виконуватися належним чином, в тому числі щодо сплати суми боргу, яка правильно нарахована банком за відрахуванням раніше стягнутої судом суми заборгованості, та в межах строку позовної давності.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про залишення позову без задоволення.

На її думку суд не врахував той факт, що позичальник не узгоджував усі умови кредитування, та не погодився з попереднім рішенням суду.

Крім цього банк провів нарахування пені за межами строку позовної давності, у розмірі, який значно перевищує розмір тіла кредиту.

Ухвалою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 12 грудня 2019 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити із наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 грудня 2012 року відповідачем ОСОБА_1 підписана анкета-заява про приєднання до надання ПАТ «ПриватБанк» банківських послуг з використанням кредитної картки «Універсальна», за яким позичальник отримав кредитний ліміт в розмірі 3 500 грн. з кінцевим терміном повернення цих коштів, що відповідає строку дії платіжної карти до травня 2017 року, зі сплатою за їх користування сум у відповідності до Умов та правил кредитування, які розміщені на сайті банку (а.с.8-10, 88).

Відтак, договір, укладений між сторонами повинен складатися із анкети-заяви позичальника щодо приєднання, тарифів надання кредиту, умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою.

Разом з тим, позичальником ОСОБА_1 підписана тільки анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, та не узгоджено з банком інші складові договору про надання банківських послуг, а саме розмір відсотків, неустойки тощо, так як «Умови та Правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» ним не підписані (а.с.10).

Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору приєднання, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.

За матеріалами справи вбачається, що станом на 31 січня 2017 року відповідач як позичальник не виконав зобов`язання за анкетою-заявою, внаслідок чого позивач звернувся до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області з позовом про стягнення заборгованості в сумі 44 337 грн. 01 коп., з яких: 3 479 грн. 25 коп. заборгованість за тілом кредиту, 34 970 грн. 31 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 3 299 грн. 97 коп. заборгованість за пенею і комісією, та 500 грн. і 2 087 грн. 48 коп. штрафів.

Заочним рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 квітня 2017 року у справі № 486/193/17 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_1 на користь банка стягнуту заборгованість в загальній сумі 44 337 грн. 01 коп. (а.с.6-7).

Вказане рішення вступило в законну силу, але до наступного часу даних про його виконання немає.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, замість нарахування сум за прострочене зобов`язання, банком повторно розрахована заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 31 жовтня 2018 року, за спливом строку дії платіжної картки, та зі збільшенням періоду нарахування процентів та суми пені, яка склала в загальному розмірі 181 678 грн. 48 коп..

Від цієї нарахованої суми банком віднято суму заборгованості, що стягнута ним за заочним рішенням Южноукраїнського районного суду Миколаївської області від 10 квітня 2017 року в розмірі 44 337 грн. 01 коп., внаслідок чого сума боргу, що залишилася, на його думку, склала 137 341 грн. 47 коп.. Потім ця сума збільшена банком на суми штрафів в розмірах 500 грн. і 6 867 грн. 07 коп., і в результаті здійснених, на свій розсуд, розрахунків, банком заявлена вимога про стягнення заборгованості за процентами, пенею і комісією, а також штрафами за несвоєчасність виконання зобов`язань в загальному розмірі 144 708 грн. 54 коп. (а.с.2-5, 8-9).

Задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що оскільки зобов`язання за договором і судовим рішення позичальником не виконані, то банк має право на додаткове стягнення процентів та штрафних санкцій.

Але такі висновки суду не відповідають нормам матеріального права та обставинам справи.

Так, згідно до положень статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У статті 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Тому за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (статті 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 18 червня 2014 року № 6-61цс14, від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15, які згідно з частиною 4 статті 263 і статтею 403 ЦПК України підлягають обов`язковому застосуванню судами у подібних правовідносинах.

Такий висновок повністю відповідає і висновкам про правильне застосування норм права викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року №1410цс18 при розгляді справи №444/9519/12, де Великою Палатою визначено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. У цьому випадку права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення грошового зобов`язання.

Відтак, колегія суддів доходить висновку, що оскільки у травні 2017 року закінчився строк дії картки, за якою кредитором достроково стягнута уся заборгованість, в тому числі тіло кредиту, то у банка припинилося право нараховувати як проценти за кредитом, розмір яких визначено за заочним судовим рішенням, так і неустойку, у зв`язку зі спливом строку кредитування.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з порушенням норм матеріального права, а його висновки не відповідають встановленим обставинам справи, підлягає скасуванню у відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового про залишення позову банка без задоволення за безпідставністю, у зв`язку з нарахуванням ним сум за спливом строку кредитування.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до змісту статті 141 стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Тому, враховуючи, що за вимогами апеляційної скарги, яка задоволена, відповідач не сплатив судовий збір, який йому було відстрочено, то такий збір на суму 3 255 грн. 95 коп. підлягає стягненню з позивача на користь держави.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені адвокатом Коробковою Оленою Олександрівною задовольнити.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 4 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості залишити без задоволення.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 3 255грн. 95коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути з цього часу оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий О.О. Ямкова

Судді С.Ю. Колосовський О.В. Локтіонова