П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 січня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді: Кожух О.А.,

суддів - Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.

за участю секретаря - Юрочко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Шпуганич Василь Петрович, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 11 жовтня 2018 року (головуючий суддя Деметрадзе Т.Р.) про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кузьо Галини Василівни, ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та скасування рішення, -

встановив:

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом в якому просила визнати неправомірними дії приватного нотаріуса Ужгородського МНО Кузьо Г.В. щодо реєстрації права власності та скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 1/2 частини нерухомого майна та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1

10.10.2018 ОСОБА_3 подала заяву, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження на нерухоме майно, яке знаходиться в АДРЕСА_1 та складається з станції технічного обслуговування, літ «З», загальною площею 621,4 кв.м.; автомийки, літ «К», загальною площею 56,1 кв.м.; магазину, літ «Л», загальною площею 228,3 кв.м.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 11 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на нерухоме майно, що знаходиться в АДРЕСА_1 та складається з станції технічного обслуговування, літ «З», загальною площею 621,4 кв.м.; автомийки, літ «К», загальною площею 56,1 кв.м.; магазину, літ «Л», загальною площею 228,3 кв.м., яке належить ОСОБА_1, та заборонено його відчуження у будь-який спосіб

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Шпуганич В.П. просить ухвалу суду скасувати та увалити постанову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову. Скарга мотивована тим, що заява ОСОБА_3 не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення і суд не вирішив таке питання. Посилається на необґрунтованість доводів заявника про намір ОСОБА_1 відчужити нерухоме майно. Вказує, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 31.08.2018 вже накладено арешт на спірне майно, а тому таке не може бути відчужено. Також предметом позову є лише 1/2 частини нерухомого майна, однак суд неправомірно наклав арешт на все майно. Крім того, просить врахувати, що Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №308/8454/16-ц відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно.

Представник апелянта в судовому засіданні апеляційного суду просив задовольнити апеляційну скаргу.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 44-46).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до роз'яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно може зникнути, зменшитись, погіршитись або може бути відчуженим.

Позивачем пред'явлено позов, в якому ставиться питання про визнання дій приватного нотаріуса Ужгородського МНО Кузьо Г.В. неправомірними та скасування державної реєстрації права власності на 1/2 частини земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1; 1/2 частини станції технічного обслуговування, літ «З», загальною площею 621,4 кв.м.; 1/2 частини автомийки, літ «К», загальною площею 56,1 кв.м.; 1/2 частини магазину, літ «Л», загальною площею 228, кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1

Оскільки майно, щодо якого ставиться питання про вжиття заходів забезпечення позову, є предметом спору, таке майно зареєстроване за відповідачем і така державна реєстрація майна оспорюється, то існує обґрунтоване припущення, що вказане майно може бути відчужене. Тобто, наявні передбачені процесуальним законодавством підстави, для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно та заборони його відчуження.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно відсутності у заяві пропозиції щодо зустрічного забезпечення та не вирішення цього питання судом, оскільки це не може бути перешкодою для розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову. Крім того, після постановлення оскаржуваної ухвали, ОСОБА_1 було подано заяву про зустрічне забезпечення, яка вирішувалася судом.

Твердження апелянта щодо необґрунтованості доводів заявника про намір ОСОБА_1 відчужити нерухоме майно апеляційний суд відхиляє, оскільки для вжиття заходів забезпечення позову достатньо обґрунтованого припущення, що майно може бути відчуженим. Позивач не зобов'язаний доводити, що відповідач дійсно намагається (намагався) відчужити спірне майно.

Також безпідставним є посилання апелянта на накладення арешту на спірне нерухоме майно ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 31.08.2018, оскільки такий арешт не стосується даної справи, залежить від вирішення кримінального провадження та може в будь-який момент бути скасованим в порядку ст. 174 КПК України.

З приводу посилання апелянта на Постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.09.2018, то така стосується зовсім іншої цивільної справи на має преюдиційного значення в даному випадку. При цьому, з вказаної Постанови суду касаційної інстанції слідує, що єдиною підставою для відмови в задоволенні заяви ОСОБА_3 по справі №308/8454/16-ц було те, що ЦПК України не передбачено можливості накладення арешту за заявою особи на майно, яке їй належить на праві власності. В даному ж випадку, ОСОБА_3 ставить питання про накладення арешту на майно ОСОБА_1, тобто обставини справи є зовсім іншими.

Проте, оскільки спір у даній справі існує щодо майна, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_1 - 1/2 частини нерухомого майна та земельної ділянки за адресою м.Ужгород, вул. Капушанська, 141/1, тому колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково накладено арешт на все нерухоме майно, що знаходиться в АДРЕСА_1. Арешт слід накласти та заборонити відчуження 1/2 частину такого майна, що є співмірним із заявленими вимогами.

За таких обставин, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 11 жовтня 2018 внаслідок порушення норм процесуального права слід змінити відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, виклавши перший та другий абзац резолютивної частини ухвали у новій редакції.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Шпуганич Василь Петрович - задовольнити частково

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 11 жовтня 2018 - змінити, виклавши перший та другий абзац резолютивної частини ухвали у новій редакції.

Заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на Ѕ частину нерухомого майна, що знаходиться в АДРЕСА_1, та складається з станції технічного обслуговування, літ «З», загальною площею 621,4 кв.м.; автомийки, літ «К», загальною площею 56,1 кв.м.; магазину, літ «Л», загальною площею 228,3 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101, яке належить ОСОБА_1, та заборонити його відчуження у будь-який спосіб.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 лютого 2019 року.

Головуюча: Судді: