справа №176/2670/18
провадження №2/176/144/19
РІШЕННЯ

Іменем України

06 лютого 2019 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді Павловської І.А.

за участі секретаря Ніколенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, де просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою Дніпропетровська область місто Жовті Води вулиця Черняхівського будинок №53.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою Дніпропетровська область, місто Жовті Води, вулиця Черняхівського будинок №53.У квітні 2015 року на прохання свого знайомого ОСОБА_2 погодилась тимчасово зареєструвати останнього у належному їй будинку.Починаючи з 06.04.2015 року і по теперішній час відповідач у будинку не проживає, не приймає участі в його утриманні та в оплаті житлово-комунальних послуг хоча й залишаються зареєстрованими. Реєстрація відповідача створює перешкоди у користуванні будинком, оформлені житлової субсидію та можливості вільно розпоряджатися будинком у звязку з чим змушена звернутися до суду.

Позивач будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судовому засіданні участі не приймала, при цьому подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просять їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином з урахуванням положень п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву не подав. Поштові конверти направлений на його адресу повернувся з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав.

Судовим розглядом справи встановлено, що на підставі договору дарування житлового будинку від 04.11.2009 року позивачу на праві приватної власності належить будинок №53 по вулиці Черняхівського в місті Жовті Води, Дніпропетровської області (а.с.7)

01 грудня 2009 року право власності позивача на зазначений будинок зареєстровано в установленому законом порядку у КП «Жовтоводське МБТІ» та отримано технічний паспорт на квартиру (а.с.6,8-10).

Відповідно відомостей, що містяться в домовій книзі та довідки виконавчого комітету Жовтоводської міської ради за адресою місто Жовті Води вулиця Черняхівського будинок №53 зареєстрованим окрім позивача значаться ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11-14,18).

З моменту реєстрації та по день подачі позову відповідач не проживає і не приймає участі в утриманні будинку, в оплаті житлово-комунальних послуг і не ставляться до житлового приміщення, як до свого постійного місця проживання, хоча й залишається зареєстрованими за даною адресою.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень йогоправа хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири), член його сімї вправі вселити в займане ним жиле приміщення інших членів сімї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. При цьому положенням ч. 4 цієї статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

У сенсі ст. 64 ЖК України, до членів сімї належать дружина, діти, батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад один рік.

Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачу у користуванні квартирою та/або що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року.

Враховуючи вищевикладене, те що позивач наполягає на задоволені позову, а відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, те що позивач, є власником будинку №53, по вулиці Черняхівського в місті Жовті Води Дніпропетровської області, а відповідач будучи зареєстрованим у вказаному будинку, втратив таке право, внаслідок не проживання у будинку без поважних на це причин понад 3 роки, тобто більше одного року, суд вважає за доцільне визнати останнього таким, що втратив право користування належним позивачу жилим приміщенням.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.

Згідно ст. 141 ЦПК України, із відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судові витрати.

Керуючись ст.ст. 141, 206, 263-265, 355 ЦПК України і у відповідності зі ст.ст. 71, 72 ЖК України, суд,

ВИРІШИВ :

ОСОБА_3 Станіславівни до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування будинком №53 по вулиці Черняхівського в місті Жовті Води Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 судовий збір у розмірі 704,80 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 Розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України (в редакції 2017 року), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Жовтоводського міського суду І.А. Павловська