Справа № 523/2322/19
Провадження №2/523/2309/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2019 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Кругліков О. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в порядку спрощеного позовного провадження в місті Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

Установив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилається на те, що ОСОБА_1 , мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 є співвласником зазначеної квартири, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 05.08.2005 № 12-29598, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.10.2005 № 8742590, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.02.2010 № 3-115, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.05.2010 № 26056151. Разом з позивачкою зареєстрована ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ), зміна прізвища підтверджується копією виписки із книги шлюбно-сімейних записів - дочка, що підтверджується Довідкою про склад сім`ї від 18.12.2018 № 53.

ОСОБА_2 на теперішній час зареєстрована, але не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач у зазначеній квартирі не проживає та не з`являється з вересня 2000 року.

Факт не проживання відповідача підтверджується Актами про не проживання від 03.07.2018 та 18.12.2018, де зазначено, що відповідач не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з вересня 2000 року.

Відповідно до Довідки про склад сім`ї від 18.12.2018 № 53, у даній квартирі зареєстровано місце проживання відповідача.

У зв`язку з тим, що відповідач зареєстрована разом із позивачкою, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні субсидії на ЖКП, що підтверджується Повідомленням про призначення субсидії на ЖКП від 22.08.2018 № 14-02-19/2164 та листом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 04.12.2018 № 04-Н-20385/30-угл. Відповідач постійно проживає у Федеративній Республіці Німеччина та повернутися для зняття з реєстрації не має змоги.

Враховуючи зазначене, позивач просила її позов задовольнити, визнавши відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, котре розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 01 березня 2019 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. (а.с. 68). Окрім того, окремим клопотанням зазначила про те, що у разі повернення доньки із-за кордону вона не заперечуватиме проти її проживання в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 69).

Відповідач ОСОБА_2 надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Підтвердила факт того, що проживає в Німеччині та на даний час не має можливості повернутись до України для зняття її з зареєстрованого місця проживання. (а.с. 50-54).

Згідно до вимог ч.4 ст. 206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 є співвласником (2/3 частини) зазначеної квартири, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 05.08.2005 № 12-29598, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.10.2005 № 8742590, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.02.2010 № 3-115, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.05.2010 № 26056151. Разом з позивачкою зареєстрована ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ), зміна прізвища підтверджується копією виписки із книги шлюбно-сімейних записів - дочка, що підтверджується Довідкою про склад сім`ї від 18.12.2018 № 53. (а.с. 5,6,7,8).

Згідно вищезазначених документів, окрім того і власницею 1/3 частини зазначеної квартири є відповідач по справі, ОСОБА_2 . (а.с. 5,6).

ОСОБА_2 на теперішній час зареєстрована, але не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач у зазначеній квартирі не проживає та не з`являється з вересня 2000 року.

Факт не проживання відповідача підтверджується Актами про не проживання від 03.07.2018 та 18.12.2018, де зазначено, що відповідач не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з вересня 2000 року. (а.с. 12,13).

Відповідно до Довідки про склад сім`ї від 18.12.2018 № 53, у даній квартирі зареєстровано місце проживання відповідача. (а.с. 9).

У зв`язку з тим, що відповідач зареєстрована разом із позивачкою, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні субсидії на ЖКП, що підтверджується Повідомленням про призначення субсидії на ЖКП від 22.08.2018 № 14-02-19/2164 та листом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 04.12.2018 № 04-Н-20385/30-угл. (а.с. 15-17). Відповідач постійно проживає у Федеративній Республіці Німеччина та повернутися для зняття з реєстрації не має змоги.

Як вказано у Постанові ВСУ № 6-709цс16 від 16.11.2016 року, зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. За результатом розгляду вказаної справи ВСУ постановив: «Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні будинком, що розташований АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням».

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий дім, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель та ін.) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" - громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

На підставі вищезазначеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнавши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловою площею в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 18, 76-81, 89, 131 141, 206, 211, 223, 258, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловою площею в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16 вересня 2019 року.

Суддя