Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1330/16-ц Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 47 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді : Коломієць О.С.

суддів : Шевчук А.М., Талько О.Б.

за участю секретаря

судового засідання: Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 278/1330/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Відділу державної реєстрації Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області, про визнання незаконним і скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 25 липня 2018 року, ухвалене суддею Дубовік О.М. у м. Житомирі

встановив:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, в якому, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просив :

визнати незаконним та скасувати рішення 32 сесії Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області 6 скликання від 26.09.2014 р. «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0752 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_4», яким затверджено проект із землеустрою щодо відведення та передачі у власність земельної ділянки площею 0,0752 га гр. ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1;

скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,0752 га, кадастровий номер НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1;

зобов'язати Відділ державної реєстрації Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_5 на нерухоме майно, земельну ділянку площею 0,0752 га, кадастровий номер НОМЕР_2. за адресою: АДРЕСА_1.

На обґрунтування підстав позову зазначено, що на початку 2000 року та протягом майже п'ятнадцяти років позивач та члени його сім'ї користувалися земельною ділянкою площею 0,15 га, яка розташована по АДРЕСА_1. 17 червня 2014 р. позивач звернувся із заявою до Іванівської сільської ради про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення у власність згаданої земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням 31 сесії Іванівської сільської ради 6-го скликання від 23.07.2014 р. було відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення у власність зазначеної земельної ділянки у зв'язку з тим, що на дану земельну ділянку вже надавався дозвіл на розробку проекту із землеустрою, а саме: ОСОБА_4 У подальшому, на підставі затвердженого рішенням 32 сесії Іванівської сільської ради 6-го скликання від 26.09.2014 р. проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, ОСОБА_4 здійснив державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку, а згодом відчужив її відповідачу ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки. Позивач вважає, що згадане рішення Іванівської сільської ради від 21.03.2014 р. є незаконним та прийнятим з перевищенням повноважень, наданих законом.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 25 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при розгляді справи судом першої інстанції були неповно з'ясовані обставини справи, порушені норми процесуального і матеріального права. Зазначає, що суд першої інстанції, задовольняючи позов, безпідставно дійшов висновків, зроблених за умов неповного дослідження дійсних обставин справи та наданих сторонами доказів. Так суд не звернув уваги, що оспорюваними рішенням права позивача порушені, оскільки сільській раді на час надання ОСОБА_4 дозволу на розробку так і затвердження технічної документації на спірну земельну ділянку, було відомо, що позивач намагався отримати у встановлений законом спосіб право власності на дану земельну ділянку. Крім того, на час прийняття оскаржуваного рішення, спірна земельна ділянка перебувала у державній власності та була розташована поза межами населеного пункту, а тому дане рішення прийнято Іванівською сільською радою Житомирського району з перевищенням повноважень, наданих законом.

Відповідачі не скористалися правом, визначеним статтею 360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу не подавали.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник доводи апеляційної скарги підтримали, просили скаргу задовільнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог.

Представники відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та відділу державної реєстрації Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області проти доводів апеляційної скарги заперечили, просили залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Представники відповідача Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області та третьої особи Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області в судове засідання не з'явились. Представник третьої особи надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Під час розгляду справи було встановлено, що рішенням 28 сесії 6-го скликання Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 21 березня 2014 року ОСОБА_4 було надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки площею 0,06 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в АДРЕСА_1 на території Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області (т.1 а.с.8).

17 червня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області із заявою про надання йому дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 на території Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

23 липня 2014 року Іванівська сільська рада Житомирського району Житомирської області, розглянувши заяву позивача, прийняла рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою у зв'язку з тим, що на дану земельну ділянку вже надавався дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,06 га рішенням 28 сесії сільської ради 6 скликання від 21.03.2014 року (т.1 а.с.9).

08 серпня 2014 року позивач у зв'язку з тим, що на площу 0,06 га земельної ділянки, яку, як зазначає останній обробляла його сім'я, вже був наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою, звернувся до Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області з новою заявою, у якій просив надати йому дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,09 га (т. 1 а.с.102).

26 вересня 2014 року Іванівська сільська рада Житомирського району Житомирської області, розглянувши вищевказану заяву позивача від 08 серпня 2014 року, рішенням 32 сесії 6 скликання надала йому дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки площею 0,75 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1, на території Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області (т.1 а.с.103).

Також рішенням 32 сесії Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області 6 скликання від 26.09.2014 р. був затверджений проект із землеустрою щодо відведення та передачі у власність земельної ділянки площею 0,0752 га гр. ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1 та передано вказану земельну ділянку у власність ОСОБА_4 (т.1 а.с.137).

21 березня 2016 року на підставі договору купівлі-продажу, ОСОБА_4 передав у власність (продав), а ОСОБА_5 прийняла у власність (купила) земельну ділянку площею 0,0752 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 5-6).

Згідно з інформаційною довідкою № 91702517 від 11 липня 2017 року, земельна ділянка площею 0,0752 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташовується за адресою: АДРЕСА_1, належить ОСОБА_5 (т.1 а.с.160).

За інформацією Міськрайонного управління у Житомирському районі та м. Житомирі Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, згідно з планово-картографічними матеріалами, наявними в управлінні, земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 знаходиться на території Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області за межами населених пунктів з 2014 року (т.2 а.с.20).

Згідно з довідкою Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 19 квітня 2016 року № 4, АДРЕСА_1 відноситься до територіальних меж Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області(т. 2 а.с.130).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваним рішенням не порушені права ОСОБА_2, оскільки останній не довів належними доказами порушення його прав чи інтересів, як власника або користувача спірної земельної ділянки.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або користувач має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на земельну ділянку. Захист цих прав може здійснюватися шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України 37 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що з 01 січня 2002 р. відповідно до ст. 125 ЗК право користування земельною ділянкою виникало після одруження її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 02 травня 2009 р. у відповідності із Законом України від 05 березня 2009 р. № 1066-VI право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Так звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_2 як на правове обґрунтування своїх вимог посилався на те, що земельна ділянка, яка була рішеннями Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області передана у власність ОСОБА_6 і яка в подальшому була відчужена ОСОБА_5, перебувала в користуванні позивача та членів його сім'ї майже п'ятнадцяти років.

Разом з тим, як було встановлено під час розгляду справи позивач та члени його сім'ї не отримували будь-якого правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування спірною земельною ділянкою.

Також суд першої інстанції обґрунтовано визнав акт депутата Богунської районної ради м.Житомира Чайки Т.Б. від 31 березня 2016 р. щодо перебування в користуванні позивача та членів його сім'ї земельної ділянки неналежним доказом, оскільки даний акт не є правовстановлюючим документом і зміст його суперечить обставинам справи через те, що у ньому зазначено про користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2 (а.с.10 том.1).

Крім того, у вересні 2017 року ОСОБА_2 звертався до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області від 19 серпня 2017 року № 99/0/7-17, яким був скасований висновок державної експертної землевпорядної документації від 05 жовтня 2015 року № 163/дгк, щодо невідповідності вимогам чинного законодавства України, встановленим стандартам, нормам і правилам проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_4 спірної земельної ділянки, площею 0,0752 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Однак, постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2018 року ОСОБА_2 було відмовлено в задоволенні позовних вимог через не порушення оскаржуваним наказом прав позивача (т.2 а.с.89-91).

Відповідно до ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності з ч.1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання незаконним та скасування оспореного рішення та реєстрації права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку, через недоведеність позивачем порушення його права як власника чи користувача даної земельної ділянки.

Посилання позивача на ту обставину, що рішення 32 сесії Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області 6 скликання від 26.09.2014 р. «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0752 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_4»винесене з порушенням норм чинного земельного законодавства через порушення сільською радою порядку встановлення та зміни цільового призначення земельної ділянки, правового значення для вирішення спору не має, оскільки дані обставини без доведеності порушення законних прав та інтересів позивача не можуть бути безумовною підставою для визнання незаконним даного рішення (ст.4 ЦПК України).

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 25 липня 2018 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 лютого 2019 року.

Головуючий Судді