Провадження № 2/750/307/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2019 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Литвиненко І.В.

за участі секретаря судового засідання Юрченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є колишнім квартиронаймачем та станом на 2018 рік рахується зареєстрованою в спірній квартирі, однак 17 квітня 2015 року вона зібрала свої речі та поїхала, не сплачувала за комунальні послуги, а тому у зв'язку із відсутністю її з 17 квітня 2015 року на підставі статті 71 ЖК УРСР та 405 ЦК України просив визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач до початку судового засідання через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася завчасно і належним чином. Судові повістки відповідачу надсилалися за адресою її місця реєстрації, у встановленому законом порядку, про поважні причини неявки до суду відповідач не повідомив, відзиву не подав.

Судом встановлено, що - квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 17.04.2015 року (а.с. 7-8) укладеного між продавцем - ОСОБА_2 та покупцем - ОСОБА_1, копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 36439951 від 17.04.2015 (а.с. 9). Так як позивачем не подано до суду належним чином посвідчені копії правовстановлюючих документів, судом витребовувалась інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 155762042, за якою, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 17.04.2015.

Відповідач зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується копією довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 11958 від 16.11.2018 року (а.с. 10) та відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області від 10.12.2018 року (а.с. 13).

Підставою позову позивач вказував на те, що відповідач не проживає в спірному житлі з 17.04.2015 року.

Стаття 71 Житлового кодексу УРСР до даних правовідносин не застосовується, оскільки регулює правовідносини, що виникли з приводу користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, а квартира АДРЕСА_2 перебуває в приватній власності позивача.

Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не подано жодного доказу на підтвердження своєї вимоги та того факту, що відповідач не проживає у вказаному житловому приміщенні більше ніж 1 рік. Позивачем не подавалися клопотання про допит свідків, не подано письмових доказів, які б підтверджували цей факт. Отож суд доходить до висновку про те, що позивачем не доведено факт відсутності відповідача в квартирі АДРЕСА_2, що є підставою для відмови у позові.

Відповідно до частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем не було зазначено наявності перешкод в користуванні чи розпорядженні власністю, передбачених статті 391 ЦК України підставою для подання позову. Суд не може, відповідно до статті 13 ЦПК України, вийти за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв'язку з тим, що у задоволенні позову належить відмовити, судовий збір не стягується із відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 280-282, 289, 354 ЦПК України, ст. 391 ЖК України, суд,

в и р і ш и в:

у задоволенні позовних вимоги позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: І.В. Литвиненко