справа № 361/2414/18
провадження № 2/361/313/19
РІШЕННЯ

Іменем України

05 вересня 2019 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Срібної Ю.О., Коваль О.О., Зазимко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог (а. с. 182, 183), просив суд визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (далі - ДП "Укрспирт" або Підприємство) про звільнення його з посади провідного інженера відділу економічної безпеки управління безпеки, поновити його на цій посаді, стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 100000 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що наказом ДП "Укрспирт" № 168-к від 24 липня 2015 року його прийнято на роботу на посаду ревізора відділу захисту економічних інтересів та протидії корупції управління безпеки ДП "Укрспирт". Наказом № 272-к від 10 листопада 2017 року переведено на посаду провідного інженера відділу економічної безпеки управління безпеки ДП "Укрспирт". 18 січня 2018 року Підприємством йому було вручено персональне попередження про звільнення на підставі наказу ДП "Укрспирт" № 12 від 09 січня 2018 року "Про внесення змін до штатного розпису" та запропоновано перелік вакантних посад. Вказував на те, що з цим наказом його ознайомлено не було, наданий перелік вакантних посад не мав відношення до його спеціалізації та не був пов`язаний з попередньою посадою. Посилався на те, що зазначений наказ № 12 від 09 січня 2018 року прийнятий без техніко-економічного обґрунтування причин проведення таких змін, чим порушено вимоги ст. 494 КЗпП України. Представники керівництва Підприємства створювали йому умови та примушували його розірвати трудові відносини, зокрема, намагалися тиснути на нього, погрожуючи позбавленням надбавки та зменшенням премії. Наказом № 19-вевбд від 20 лютого 2018 року намагалися відправити в службове відрядження без авансових коштів, транспорту, що призвело до його госпіталізації. У період часу з 28 березня по 06 квітня 2018 року він перебував на лікарняному. 10 квітня 2018 року йому стало відомо, що наказом № 84-к від 28 березня 2018 року його звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. 10 квітня 2018 року цей наказ ДП "Укрспирт" змінений наказом № 97-к від 10 квітня 2018 року у частині дати звільнення його з роботи з 28 березня на 10 квітня 2018 року. Вважає, що його звільнення відбулося всупереч вимогам чинного законодавства, оскільки відповідачем ДП "Укрспирт" порушено вимоги ч. 2 ст. 42, ст. ст. 43, 492 КЗпП України, п. 3.2.5 Колективного договору ДП "Укрспирт", а саме: йому не були запропоновані всі наявні на Підприємстві вакансії, які йому підходили відповідно до його посадових обов`язків, профілю і освіти, що надавало йому переважне право залишитися на роботі та є підставою для скасування наказу про його звільнення, поновлення на роботі на займаній посаді зі стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Крім того, позивач вважає, що у зв`язку з його незаконним звільненням відповідачем ДП "Укрспирт" йому завдано моральної шкоди, яка полягає у погіршенні стану його здоров`я та постійному стресі. Моральну шкоду він оцінює в розмірі 100000 грн.

Позивач ОСОБА_1 у суді позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному, просив суд задовольнити заявлені ним позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача ДП "Укрспирт" Корчук О.В. у суді позов не визнав, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, з підстав, викладених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що наказом ДП "Укрспирт" № 168-к від 24 липня 2015 року позивача ОСОБА_1 було прийнято на роботу до ДП "Укрспирт" на посаду ревізора відділу захисту економічних інтересів та протидії корупції управління безпеки.

10 листопада 2017 року наказом ДП "Укрспирт" № 272-к ОСОБА_1 переведено на посаду провідного інженера відділу економічної безпеки управління безпеки ДП "Укрспирт".

09 січня 2018 року наказом № 12 заступника директора ДП "Укрспирт" ОСОБА_3 "Про внесення змін до штатного розпису" у зв`язку з виробничою необхідністю та необхідністю оптимізації діяльності апарату управління ДП "Укрспирт" внесено зміни до штатного розпису, зокрема, зі штату Підприємства виведено дві посади провідного інженера відділу економічної безпеки, на якій працював позивач ОСОБА_1 .

Із змін до штатного розпису ДП "Укрспирт", який вводився в дію з 09 січня 2018 року та затверджений заступником директора ОСОБА_3, вбачається, що зі штату Управління безпеки ДП "Укрспирт" виведенню підлягають посади у кількості 8 штатних одиниць, зокрема й посада позивача ОСОБА_1 , провідного інженера управління безпеки відділу економічної безпеки ДП "Укрспирт", у кількості 2-х штатних одиниць.

18 січня 2018 року ОСОБА_1 було вручено персональне попередження № 1-2/3-к від 09 січня 2018 року про майбутнє вивільнення, у зв`язку зі скороченням чисельності працівників ДП "Укрспирт", надано перелік вакантних посад на Підприємстві та пам`ятку.

Позивач ОСОБА_1 із зазначеними документами ознайомився та отримав їх, що підтверджується його особистим підписом.

23 лютого 2018 року ДП "Укрспирт" направило до профспілкового комітету подання за № 01-1-2/28-к про надання згоди на звільнення провідного інженера відділу економічної безпеки управління ДП "Укрспирт" ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. До цієї заяви було додано копію персонального попередження працівника, перелік вакантних посад у ДП "Укрспирт" станом на 18 січня та 23 лютого 2018 року.

02 березня 2018 року відбулося засідання первинної профспілкової організації апарату управління ДП "Укрспирт" № 9 щодо надання згоди на звільнення працівників управління ДП "Укрспирт", зокрема й провідного інженера відділу економічної безпеки управління ДП "Укрспирт" ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Працівники щодо звільнення яких розглядалися питання були повідомленні про проведення цього засідання.

При вирішенні питання щодо надання згоди на звільнення працівників управління ДП "Укрспирт" первинною профспілковою організацією апарату управління Підприємства встановлено, що відповідно до наданих документів видно, що згідно із 492 КЗпП України, одночасно з попередження про скорочення, працівникам, у тому числі позивачу ОСОБА_1 , було запропоновано іншу роботу, за рахунок якої вони могли бути працевлаштованими. Запропоновано також скористатися правами та гарантіями передбаченими Колективним договором. Однак жодної заяви про переведення та чи/або звільнення за угодою сторін до адміністрації Підприємства від працівників так і не надійшло. З огляду на характеристики та особові справи працівників вбачається, що в порівнянні з іншими працівниками вони мають більш низький рівень продуктивності праці та у них відсутні будь-які встановлені ст. 42 КЗпП України переваги щодо переважного права залишення на роботі.

Враховуючи вказані обставини, первинна профспілкова організація апарату управління ДП "Укрспирт" надала згоду на звільнення працівників Підприємства, зокрема ОСОБА_1 , згідно із п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, з наданням їм гарантій та компенсацій при звільненні.

28 березня 2018 року на підставі персонального попередження, біографічної довідки, характеристики, доповідної записки начальника відділу економічної безпеки управління безпеки ДП "Укрспирт", переліку вакантних посад ДП "Укрспирт", які пропонувалися працівнику станом на 18 січня, 26 лютого, 02 та 28 березня 2018 року, пам`ятки, листа ДП "Укрспирт" від 23 лютого 2018 року № 01-1-2/28-к, листа первинної профспілкової організації апарату управління ДП "Укрспирт" від 12 березня 2018 року № 5/03, службової записки начальника юридичного управління Дмитерка О.М., наказом т.в.о. директора-радника ДП "Укрспирт" Лучечка Ю.М. за № 84-к позивача ОСОБА_1 звільнено з роботи із займаної посади, у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

28 березня 2018 року ДП "Укрспирт" направило ОСОБА_1 поштою листа, у якому повідомляло його про звільнення, необхідність отримання трудової книжки (вих. № 02-1-2/67-к від 28 березня 2018 року), копію наказу від 28 березня 2018 року № 84-к, перелік вакантних посад ДП "Укрспирт" станом на 28 березня 2018 року.

10 квітня 2018 року ОСОБА_1 без будь-яких заперечень ознайомився з цим наказом № 84-к від 28 березня 2018 року, що підтверджується йогопідписом.

Того ж дня, 10 квітня 2018 року у зв`язку з надходженням копії листка непрацездатності серії АДІ № 768958 від 06 квітня 2018 року про тимчасову непрацездатність у період часу з 28 березня по 06 квітня 2018 року звільненого працівника ОСОБА_1 , наказом заступника директора ОСОБА_3 за № 97-к було внесено зміни до наказу № 84-к від 28 березня 2018 року у частині дати звільнення ОСОБА_1 , а саме: змінено дату звільнення з роботи 28 березня 2018 року на 10 квітня 2018 року.

Позивач ОСОБА_1 , вважаючи, що при його звільненні з роботи Підприємством були порушенні вимоги ст. ст. 42, 492 КЗпП України та умови п. 3.2.5 Колективного договору ДП "Укрспирт", а саме: наказ № 12 від 09 січня 2018 року "Про внесення змін до штатного розпису" прийнятий з порушенням техніко-економічного обґрунтування причин проведення таких змін, не враховано його переважне право на залишенні на посаді в порівнянні з іншим працівником, не запропоновані всі наявні вакансії на час звільнення, які йому підходили відповідно до посадових обов`язків, профілю, освіти, спеціальності, кваліфікації та у період масового звільнення до ДП "Укрспирт" приймалися на роботу нові працівники.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами КЗпП України.

Згідно із ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

У ст. 42 КЗпП України визначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам із більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема, сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

Системний аналіз наведених вище правових норм права вказує на те, що у першу чергу переважне право залишення на роботі надається особам, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці. При цьому, при проведенні вивільнення орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників та перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, за його згодою на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника.

При вирішенні питання про звільнення з роботи працівника роботодавець зобов`язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці.

Суд звертає увагу, що на законодавчому рівні відсутня можливість проведення експертизи з метою визначення працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, а тому приймати рішення про переважне право одного працівника перед іншим на залишення на роботі у контексті визначення продуктивності праці працівників є дискреційним повноваженням роботодавця. Суд лише досліджує дотримання роботодавцем процедури звільнення, що встановлена законодавством. Учасники трудового спору вправі подавати будь-які допустимі докази, що підтверджують факт наявності у працівника, який звільняється, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці.

Для цієї перевірки судом досліджуються документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо. Однією з істотних ознак більш високої продуктивності праці є дисциплінованість працівника.

Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися кожен окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації та продуктивності праці перевагу у залишенні на роботі мають працівники, перелічені у ч. 2 ст. 42 КЗпП України.

Із матеріалів справи вбачається, що ДП "Укрспирт", зважаючи на об`єм виконуваної роботи, досвід та особисті морально-ділові якості, найбільш ефективним працівником відділу економічної безпеки управління безпеки ДП "Укрспирт" було визначено ОСОБА_2 , провідного інженера відділу економічної безпеки управління безпеки ДП "Укрспирт", який є високо фаховим спеціалістом у галузі податкового законодавства, має відповідні нагороди та почесні звання. За значний особистий внесок у розвиток податкової служби, забезпечення виконання завдань щодо мобілізації коштів до бюджетів усіх рівнів, ОСОБА_2 був нагороджений знаком "Почесний працівник Державної податкової служби України", нагороджений почесним знаком Комітету сприяння правоохоронним органам України "За вагомий внесок" ІІ ступеня. Відповідно до наказу ДП "Укрспирт" від 09 жовтня 2017 року за № 526 "Про преміювання працівників" за вагомий трудовий внесок у розвиток спиртової галузі заступника начальника контрольно-ревізійного відділу управління безпеки ДП "Укрспирт" ОСОБА_2 нагороджено Почесною грамотою ДП "Укрспирт" та за виконання особливо важливих робіт премійовано в розмірі 100 % посадового окладу.

Питання щодо визначення продуктивності праці працівників, які підлягали скороченню, також було предметом розгляду 02 березня 2018 року на засіданні первинної профспілкової організації апарату управління ДП "Укрспирт", яка дійшла висновку про те, що з огляду на характеристики та особові справи працівників, які підлягають скороченню, серед яких був і позивач ОСОБА_1 , у порівнянні з іншими працівниками, вони мають більш низький рівень продуктивності праці та у них відсутні будь-які переваги, встановлені ст. 42 КЗпП України, щодо переважного права залишення на роботі.

Будь-яких доказів на підтвердження переважного права залишення на роботі позивач ОСОБА_1 суду теж не надав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 має повну вищу освіту за спеціальністю "Міжнародна економіка", кваліфікація - магістр з міжнародної економіки. Працював на посаді головного державного ревізора - інспектора сектору перевірки якості аудиту управління податкового та митного аудиту, ревізором відділу захисту економічних інтересів та протидії корупції управління безпеки, провідним інженером контрольно-ревізійного відділу. (а. с. 79-80).

Із характеристики, наданої начальником відділу економічної безпеки Управління безпеки ДП "Укрспирт" Винником І.О., вбачається, що провідний інженер відділу безпеки управління безпеки ДП "Укрспирт" ОСОБА_1 за своїми діловими та особистими якостями не відповідає вимогам займаної посади. Вміння і навички набуті ним на попередніх посадах у неповній мірі відповідали вимогам посадової інструкції (а. с. 79-81).

У доповідній записці начальника відділу економічної безпеки управління безпеки ДП "Укрспирт" зазначено, що за час свої роботи на Підприємстві ОСОБА_1 характеризується з негативної сторони, постійно запізнювався на роботу, неефективно використовував робочий час, порозуміння у колективі не мав (а. с. 82).

Враховуючи викладене вище, слід дійти висновку, що у даному випадку ДП "Укрспирт" було враховано вказані недоліки в роботі позивача та обрано, на його (Підприємства) розсуд, працівника з більш високою продуктивністю праці ОСОБА_2 , тому дії ДП "Укрспирт" у цій частині вимогам чинного законодавства не суперечать.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник є таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо він запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги ст. 492 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи - інша наявна робота.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 своєчасно був попереджений про наступне вивільнення та йому були запропоновані вакантні посади у ДП "Укрспирт" станом на 18 січня, 26 лютого, 02 та 28 березня 2018 року, про що зазначено в наказі про звільнення, який позивачем підписаний без будь-яких заперечень.

У переліку запропонованих позивачу ОСОБА_1 вакантних посад ДП "Укрспирт" містилися вакантні посади: економіста (п. 24); бухгалтер-касира та економіста (п. 32), тобто, посади, які відповідали спеціальності, кваліфікації та досвіду роботи позивача.

Позивач ОСОБА_1 заяв до управління персоналу ДП "Укрспирт" щодо переведення його на запропоновані посади не подавав, чим не виявив свого бажання продовжувати трудові відносини з Підприємством.

Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що йому не пропонували усі вакантні посади, які відповідали його освіті, професії, спеціальності чи кваліфікації, суд до уваги не приймає, оскільки зі змісту позовної заяви та додаткових пояснень до неї вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує те, що він мав переважне право залишення на роботі на займаній посаді в порівнянні із іншим працівником ОСОБА_2 .

Будь-яких відомостей про іншу конкретну посаду, яка відповідала освіті, професії, спеціальності чи кваліфікації позивача та на яку б він погоджувався, проте вона не була йому запропонована, позовна заява не містить та у судовому засіданні позивач не вказав. Доводи позивача щодо необхідності пропонування йому іншої роботи зводяться лише до загальних засад необхідності такої пропозиції.

Позивач не надав суду доказів того, що відповідачем відмовлено йому у переведені його на вакантну посаду, яка відповідала його кваліфікації, спеціальності і досвіду роботи тощо.

Враховуючи наведене вище, слід дійти висновку, що ДП "Укрспирт" було дотримано вимог ч. ч. 1, 3 ст. 492 КЗпП України, оскільки у встановлені законодавством строки (за два місяці) повідомило ОСОБА_1 про наступне вивільнення (попередження вручено позивачу - 18 січня 2018 року; наказ про звільнення з роботи, враховуючи внесені до нього зміни, 10 квітня 2018 року), одночасно з попередженням про скорочення запропоновано іншу роботу (перелік посад), у тому числі посади, які відповідали кваліфікації та досвіду роботи позивача, за рахунок яких він міг продовжити трудові відносини, тому суд вважає, що Підприємством дотримано вимоги встановлені у ст. ст. 40, 492 КЗпП України.

Відповідно до Статуту ДП "Укрспирт", затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 13 березня 2017 року № 124, дане Підприємство створене відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 липня 2010 року № 672 "Про утворення Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості", засноване на державній власності, входить до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України і є йому підзвітним. Підприємство є юридичною особою та має закріплене за ним майно. Права і обов`язки юридичної особи підприємство набуває з дня його державної реєстрації і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та законодавства. Підприємство самостійно організовує роботу з питань статутного спрямування, здійснює свою діяльність на засадах госпрозрахунку. Підприємство не може бути засновником іншої юридичної особи. Підприємство за погодженням із Уповноваженим органом управління може створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи. Управління підприємством здійснюється відповідно до Статуту. Управління підприємством здійснюється його директором, який призначається Уповноваженим органом управління відповідно до чинного законодавства. Директор підприємства є підзвітним Уповноваженому органу управління. Директор підприємства самостійно вирішує питання діяльності підприємства в межах компетенції відповідно до Статуту. Затверджує за погодженням із Уповноваженим органом управління структуру підприємства та структуру філій, місць провадження діяльності та зберігання спирту, штатний розпис підприємства та штатний розпис філій, місць провадження діяльності та зберігання спирту, розподіл повноважень між своїми заступниками та структурними підрозділами підприємства. Призначає і звільняє заступників, головного бухгалтера та працівників підприємства. Видає у межах компетенції підприємства накази та доручення, погоджує внутрішню документацію (інструкції, кошториси, фінансові плани, інше), дає вказівки, що не суперечать законодавству, організовує та перевіряє їх виконання, затверджує за погодженням із Уповноваженим органом управління положення про філії, місця провадження діяльності та зберігання спирту. У встановленому законодавством порядку приймає та звільняє з посад працівників підприємства.

Уповноважений орган управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює повноваження щодо реалізації прав держави як власника майна, переданого підприємству, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням ним у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних і суспільних потреб. Уповноважений орган управління приймає рішення про реорганізацію і ліквідацію підприємства. Погоджує питання створення та припинення діяльності філій та місця провадження діяльності й зберігання спирту підприємства, положення про них, призначення та звільнення керівників філій, місць провадження діяльності та зберігання спирту.

Припинення діяльності підприємства здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації за рішенням Уповноваженого органу управління, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду.

Підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис (ч. 3 ст. 64 ГК України).

У ч. 2 ст. 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що зміна в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників є виключною компетенцією власника підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством чи установою та втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається. Право роботодавця самостійно визначати чисельність працівників і штатний розпис не потребує додаткового доведення.

Право роботодавця самостійно визначати чисельність працівників і штатний розпис не потребує додаткового доведення. Факт скорочення чисельності або штату може підтверджуватися: рішенням роботодавця про скорочення; копіями наказів про заходи щодо скорочення чисельності або штату працівників; витягами із штатного розпису; відомостями про зменшення фонду оплати праці (якщо воно відбувалося); іншими документами, що свідчать про належне виконання роботодавцем процедури звільнення (повідомлення, що його направляють виборному органу первинної профспілкової організації (профспілковому представникові) про заплановане скорочення; рішення комісії (якщо таку створено для визначення переважного права на залишення на роботі); повідомлення працівника про звільнення за його підписом, а також письмова пропозиція йому іншої роботи; наказ про звільнення, тощо.

Виходячи з викладеного, доводи позивача ОСОБА_1 про те, що зміни до штатного розпису ДП "Укрспирт", які вводилися в дію з 09 січня 2018 року, проведені з порушенням техніко-економічного обґрунтування є безпідставними, обов`язковість наявності будь-якого техніко-економічного обґрунтування рішення про скорочення штату не передбачена чинним законодавством, проведення таких змін є виключною компетенцією Підприємства.

Верховний Суд у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 755/3495/16-ц висловив правову позицію та зазначив, що не є належним способом захисту оскарження працівником рішення про визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, оскільки прийняття такого рішення є виключною компетенцією власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством чи установою. При цьому, правом працівника залишається оспорювати власне саме правомірність його звільнення з роботи.

За змістом умов п. 3.2.5 Колективного договору ДП "Укрспирт" уразі виникнення об`єктивних причин, що зумовлюють звільнення працівників (10 і більше від загальної чисельності) припиняти укладання трудових договорів з новими працівниками за 3 місяці до початку звільнень та під час таких звільнень.

Відповіднодо ч. 1 ст. 48 Закону України "Про зайнятість населення" від 05 липня 2012 року № 5067-VI масовим вивільненням з ініціативи роботодавця (крім випадку ліквідації юридичної особи) є одноразове або протягом: 1) одного місяця: вивільнення 10 і більше працівників на підприємстві, в установі та організації з чисельністю від 20 до 100 працівників; вивільнення 10 і більше відсотків працівників на підприємстві, в установі та організації з чисельністю від 101 до 300 працівників; 2) трьох місяців - вивільнення 20 і більше відсотків працівників на підприємстві, в установі та організації незалежно від чисельності працівників.

Судом встановлено, що чисельність усіх працівників ДП "Укрспирт" становить більше 4500 чоловік (ця інформація перебуває у вільному доступі).

Із наказу ДП "Укрспирт" від 09 січня 2018 року № 12 "Про внесення змін до штатного розпису" вбачається, що скороченню на Підприємстві підлягали 8 посад, що не є масовим звільненням, тому доводи позивача ОСОБА_1 про порушення умов п. 3.2.5 Колективного договору теж є безпідставними.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що при звільненні позивача з роботи з посади провідного інженера відділу економічної безпеки управління безпеки ДП "Укрспирт" вимог трудового законодавства відповідачем не порушено, позов ОСОБА_1 у частині визнання незаконним і скасування наказу про звільнення його з посади провідного інженера відділу економічної безпеки управління безпеки та поновлення його на цій посаді є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Відсутні також підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, оскільки ці вимоги є похідними від вирішення судом зазначених вище позовних вимог на користь позивача.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 76, 81, 206, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.