ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 вересня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 739/264/19

Головуючий у першій інстанції - Кочура О. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1138/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Вінгаль В.М.,

суддів: Губар В.С., Кузюри Л.В.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 01 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

прізвище судді: Кочура О.О.; місце ухвалення рішення: м. Новгород-Сіверський,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн щомісяця з дня пред`явлення позову до суду, та до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.09.2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, від якого вони мають спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Новогород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 28.07.2015 року шлюб між учасниками справи був розірваний. Незважаючи на те, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначено, що дитину залишено проживати разом з матір`ю, неповнолітній ОСОБА_3 після розірвання шлюбу фактично залишився проживати з позивачем та проживає на даний час. Всі витрати на утримання та виховання дитини несе один позивач. Мати участі в утриманні та вихованні дитини не приймає. Домовленість між ними щодо сплати аліментів на утримання дитини відсутня. Наскільки відомо позивачу, відповідачка аліментів нікому не платить, інших неповнолітніх дітей, а також інших осіб на утриманні не має. Відповідачка працює в Новгород-Сіверській установі виконання покарань №31, має гарний стан здоров`я.

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 01 липня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 14.02.2019 та до досягнення дитиною повноліття. Зазначено, що рішення суду в межах суми платежу аліментів за один місяць за період з 14.02.2019 року по 15.03.2019 року допущено до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 768 грн 40 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , вважаючи рішення суду першої інстанції необгрунтованим, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

За доводами апеляційної скарги, акт депутата Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області свідчить про те, що син тимчасово проживає у діда і в будь-якому випадку не підтверджує, що він взагалі не проживає разом з ОСОБА_2 .

Заявниця вважає безпідставними висновки суду про те, що вона не приймає участі у матеріальному утриманні сина, так як вона отримує сталий дохід, який дозволяє їй належним чином виконувати обов`язки щодо матеріального забезпечення сина, будь-яких скарг щодо неналежного матеріального утримання не надходило. В той час як позивач є пенсіонером і отримує значно менший від відповідачки дохід, свого житла не має і проживає у своїх батьків.

ОСОБА_2 , посилаючись на ч.5 ст.183 СК України, наголошує на безпідставне стягнення з неї аліментів у розмірі 2000 грн., а також звертає увагу, що заяву про визнання позовних вимог написала під диктування секретаря судового засідання і не мала визнавати позовні вимоги, оскільки нею вже було подано відзив проти позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити повністю.

Заслухавши голову судового засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції- скасуванню, зважаючи на таке.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.180,181,182,184 СК України, виходив з того, що ОСОБА_2 є матір`ю неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом з батьком - відповідачем ОСОБА_1 та знаходиться на його утриманні та того, що ОСОБА_2 визнала позов, вважав за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 14.02.2019 та до досягнення дитиною повноліття.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд.

Судом у справі встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, від якого мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.2).

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 28.07.2015 року шлюб, зареєстрований 28 вересня 2004 року відділом РАЦС реєстраційної служби Новгород-Сіверського РУЮ Чернігівської області (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 28.09.2004 р., актовий запис №77), між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишено прізвище « ОСОБА_2 ». Неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено проживати з матір`ю ОСОБА_2 (а.с.3).

Відповідно до копії акту обстеження умов проживання, складеного 12.02.2019 року головним спеціалістом служби у справах дітей ДавиденкоТ .М. та завідувачем сектору соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Новгород-Сіверської міської ради Поливодою Т.В., за адресою: АДРЕСА_1 , за цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син, учень 9 класу гімназії ім. К.Д. Ушинського, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько, має 2 групу інвалідності, офіційно не працює. У дитини є окрема спальна кімната з окремим спальним ліжком. Є місце для занять та дозвілля. Одяг, взуття в наявній кількості (а.с.11).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов, складеного 12.02.2019 року депутатом Новгород-Сіверської міської ради Бондарець В.А. в присутності сусідів - свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що за вищевказаною адресою зі слів сусідів-свідків фактично проживають: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (а.с.8).

За змістом частини першої статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст.182 СК України та роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.5 ст.81 ЦПК України).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував, що при ухваленні рішення суду про розірвання шлюбу між учасниками справи залишено проживати неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 . Відповідно до ч.3 ст.160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою, але таких обставин не було встановлено судом першої інстанції. Апеляційний суд критично оцінює наданий позивачем акт обстеження житлово-побутових умов від 12 лютого 2019 року та акт обстеження умов проживання від 12 лютого 2019 року зважаючи на те, що вказані акти не підтверджують, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні. В той час, ОСОБА_2 не заперечує того факту, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасового проживає у будинку діда і наполягає на тому, що належним чином виконує обов`язки щодо матеріального забезпечення сина, чого в порушення ст.81 ЦПК України не спростовано позивачем. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі при наявності сталого доходу у відповідача суперечить вимогам ч.5 ст.183 СК України.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 01 липня 2019 року скасуванню шляхом прийняття постанови про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, сплачений ОСОБА_2 при подачі апеляційної скарги судовий збір в сумі 1152 грн. 60 коп. належить компенсувати останній за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 01 липня 2019 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити.

Компенсувати ОСОБА_2 сплачений нею судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн 60 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Голова судового засідання

Судді