Справа №466/7790/16-ц
Провадження №2/463/665/19
УХВАЛА

судового засідання

07 лютого 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Жовнір Г. Б.

з участю секретаря судового засідання Прошляк В.-А.П.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача

ТзОВ «Старий Лицар» ОСОБА_2,

треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5, ОСОБА_6,

ОСОБА_7, ОСОБА_8,

ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши позовну заяву, ОСОБА_12 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Старий Лицар», треті особи без самостійних вимог відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Підприємство обєднання громадян «Розквіт» Громадської організації «Асоціація вільних підприємців», ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_10, ОСОБА_19, ПП «Адамантос», ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_4, ОСОБА_22, ОСОБА_5, ОСОБА_23, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_9, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_6, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_22, ОСОБА_33, ОСОБА_34 ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_21, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39 про скасування розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради та скасування свідоцтва про право власності, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про скасування розпорядження №182 Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 27.02.2002 «про внесення змін до розпорядження №640 від 06.06.2001 року та скасування свідоцтва про право власності на будівлі першої черги міні- ринку на вул. Чорновола, 67-а, виданого на підставі Розпорядження №182 Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 27.02.2002 «про внесення змін до розпорядження №640 від 06.06.2001 року.Вказаний позов стосується нерухомого майна, яке розташоване на території Шевченківського району м. Львова, а відтак, за правилами ст. 30 ЦПК України, підсудний Шевченківському районному суду м. Львова.

07.12.2018р. справа надійшла до Личаківського районного суду м. Львова на підставі розпорядження голови Шевченківського районного суду м. Львова від 06.12.2018р., винесеного відповідно до ст. ст. 31, 41 ЦПК України.

В підготовчому судовому засіданні головуючий поставив на обговорення питання про повернення матеріалів справи до Шевченківського районного суду м. Львова для вирішення заяв про самовідвід суддів Шевченківського районного суду м. Львова у передбаченому ЦПК України порядку.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав поставлене на обговорення питання, додатково зазначив, що оскільки заяви про самовідвід усіх суддів Шевченківського районного суду м. Львова не вирішено у встановленому законом порядку, а справа за правилами виключної підступності підсудна саме цьому суду, Личаківський районний суд м. Львова не може вважатись повноважним судом для її розгляду, а оскільки така обставина є безумовною підставою для скасування судового рішення, яким закінчується розгляд справи, матеріали такої справи належить повернути до Шевченківського районного суду м. Львова.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечила проти повернення матеріалів такої справи до Шевченківського районного суду м. Львова.

Треті особи, які зявились в судове засідання, при вирішення питання покладаються на розсуд суду, щодо повернення справи не заперечують.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали даної справи, вважаю, що таку належить повернути до Шевченківського районного суду м. Львова з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 34 ЦПК України, цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 4 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи. Передача справи з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі розпорядження голови суду на розгляд суду, найбільш територіально наближеного до цього суду.

Підстави для відводу судді визначені у ст. 36 ЦПК України, а порядок його вирішення регламентові ст. 40 ЦПК України.

Зокрема, згідно ч. 9 ст. 40 ЦПК України, питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦПК України, процедурні питання, повязані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Системний аналіз положень ч. 1 ст. 34, ч. 9 ст. 40, ч. 2 ст. 258 ЦПК України свідчить про те, що питання про самовідвід може бути вирішено лише ухвалою суду, яка постановляється в нарадчій кімнаті.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, питання відводу лише двох суддів Шевченківського районного суду м. Львова вирішено ухвалами суду від 27.09.2017 р. та від 19.09.2018р. (Том 3 а с. 110, 187).

Відносно інших заяв про самовідвід в матеріалах справи відповідні ухвали, якими вирішувались такі заяви відсутні. Крім того, відсутні такі ухвали у Єдиному державному реєстрі судових рішень, що свідчить про те, що питання про самовідвід інших суддів у встановленому законом порядку не вирішено і відповідно, підстави для направлення матеріалів справи до іншого суду на даний час відсутні.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» у рішенні від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справах «Сокуренко і Стригун проти України» зазначається, що термін «судом, встановленим законом» у п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

За змістом ч. 1 ст. 378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Таким чином, оскільки заяви про самовідвід усіх суддів Шевченківського районного суду м. Львова не вирішено у встановленому законом порядку, а справа за правилами виключної підступності підсудна саме цьому суду, Личаківський районний суд м. Львова не може вважатись повноважним судом для її розгляду, а оскільки така обставина є безумовною підставою для скасування судового рішення, яким закінчується розгляд справи, матеріали такої справи належить повернути до Шевченківського районного суду м. Львова для прийняття до свого провадження та продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 31, 34, 40, 258, 260 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

справу за позовом ОСОБА_12 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Старий Лицар», треті особи без самостійних вимог відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Підприємство обєднання громадян «Розквіт» Громадської організації «Асоціація вільних підприємців», ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_10, ОСОБА_19, ПП «Адамантос», ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_4, ОСОБА_22, ОСОБА_5, ОСОБА_23, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_9, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_6, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_22, ОСОБА_33, ОСОБА_34 ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_21, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39 про скасування розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради та скасування свідоцтва про право власності повернути в Шевченківський районний суд м. Львова для розгляду наявних в матеріалах справи заяв суддів про самовідвід у передбаченому ЦПК України порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Жовнір Г.Б.