Ухвала

31 січня 2019 року

м. Київ

справа № 754/14876/17

провадження № 61-46002ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Кузнєцова В. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Консультативно-діагностичного центру Деснянського району міста Києва про визнання дій неправомірними та відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ :

27 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року у даній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 10 грудня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення наявних у ній недоліків до 10 січня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Заявникові слід було надати до суду касаційної інстанції документ про сплату судового збору,або ж документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону, а також подати касаційну скаргу у новій редакції, яка за формою та змістом відповідала б вимогам статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), зокрема, обґрунтувавши в чому саме полягає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У грудні 2018 року ОСОБА_1 до суду касаційної інстанції надіслала клопотання, у якому просить звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на важке фінансове становище та зазначаючи, що вона одна виховує двох неповнолітніх дітей.На підтвердження своїх доводівщодо неможливлсті сплати судового збору заявником не надано жодних доказів.

Разом з тим, ОСОБА_1 повторно наполягає на тому, що відповідно до вимог статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» вона звільнена від сплати судового збору, оскільки її позовні вимоги випливають із трудових правовідносин.

В ухвалі Верховного Суду від 10 грудня 2018 року ОСОБА_1 вже було роз'яснено, що за правилами пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, а в даному випадку вона звернулася з позовом про визнання дій неправомірними та відшкодування шкоди, тому її посилання на звільнення від сплати судового збору є помилковими.

Відповідно до частин першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, відстрочення або розстрочення його сплати, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі на час звернення з касаційною скаргою.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Оскільки заявником не надано жодних доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору за подання даноїкасаційної скарги, а безпідставне звільнення від сплати цього збору є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом, клопотання задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Наведені обставини свідчать про необхідність продовження ОСОБА_1 строку для усунення недоліків даної касаційної скарги.

Керуючись статтями 127, 136, 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

ПродовжитиОСОБА_1 строк для усунення недоліків її касаційної скаргина заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року до 28 лютого 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов