Справа № 487/678/16-ц
Провадження № 4-с/487/15/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2019 року. Заводський районний суд міста Миколаєва у складі судді Біцюка А.В. за участю секретаря Демиденко Н.В., скаржника ОСОБА_1, представника стягувача ОСОБА_2, державного виконавця Бутенко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні №54079776 від 12.06.2017р.,

В С Т А Н О В И В:

29.08.2018 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Заводського відділу ДВС м. Миколаєва, щодо невручення ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження №54079776 від 12.06.2017 року у встановлений законом спосіб та незаконність винесення постанови про арешт коштів боржника від 17.08.2018 року, прийняту у виконавчому провадженні №54079776, в якій скаржник, посилаючись на незаконність дій державного виконавця, просить суд:

1. Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_4 щодо неповідомлення ОСОБА_1 у встановлений законом спосіб про відкриття виконавчого провадження та про винесення постанови про арешт коштів, незабезпечення права ОСОБА_1 на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника, винесену 17.08.2018 року державним виконавцем 17.08.2018 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_4 та зобовязати державного виконавця зняти арешт з коштів.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначив, що 23.08.2018 року йому на електронну адресу надійшло повідомлення від АТ КБ «Приватбанк» про накладення арешту на рахунки скаржника згідно постанови Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського Управління юстиції. До цього скаржник не знав про відкриття щодо нього виконавчого провадження. Звернувшись до державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського Управління юстиції ОСОБА_4, ОСОБА_1 стало відомо, що постановою державного виконавця від 12.06.2017 року щодо нього відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду, а постановою від 17.08.2018 року накладено арешт на кошти боржника, але ніякого повідомлення про це скаржник не отримував, копії постанов йому не надходили, що порушує права ОСОБА_1 на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та на оскарження вказаних постанов.

28.09.2018 року до канцелярії суду від представника ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_5 надійшов відзив на скаргу, в якому останній зазначив, що при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.06.2017 року та постанови про накладення арешту на кошти боржника від 17.08.2018 року, державний виконавець діяла у межах своїх повноважень та у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження».

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 вимоги, зазначені у скарзі підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Проти добровільного виконання рішення суду від 07.04.2017 року по справі № 487/678/16-ц відмовився.

Представник стягувача ОСОБА_2 зазначила, що вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, просила відмовити у їх задоволенні.

Державний виконавець Бутенко А.В. в судовому засіданні пояснила, що діяла на підставі норм чинного законодавства та в межах наданих їй повноважень.

Дослідивши надані матеріали справи та надані докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

07.04.2017 року Заводським районним судом м. Миколаєва було прийнято рішення по справі № 487/678/16-ц за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким позовні вимоги задоволено- стягнено з відповідача заборгованість в розмірі 21 055, 21 грн., що складається з овердрафту- 12 505, 74 грн., відсотків за овердрафтом- 8 539, 50 грн., комісії за СМС повідомлення- 10, 00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1 378, 00 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії- Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» про захист прав споживачів, розірвання договору, припинення зобовязань та відшкодування моральної шкоди- відмовлено.

На виконання вищевказаного рішення, Заводським районним судом м. Миколаєва видані виконавчі листи.

Оскільки боржник ОСОБА_1 не виконав зазначене рішення суду в добровільному порядку, то стягувач звернувся до Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва із заявою про примусове виконання рішення суду.

На підставі заяви представника ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_6 від 31.05.2017 року про примусове виконання рішення суду постановою державного виконавця Бутенко А.В. від 12.06.2017 року відкрито виконавче провадження № 54079776 по виконанню виконавчого листа, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 13.05.2017 року, відповідно до якого з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 21 055, 21 грн.

Відповідно до супровідного листа № 16105/14.24-41/8 копія вказаної постанови була направлена боржнику 12.06.2017 року.

На підставі заяви представника ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_6 від 20.07.2017 року про примусове виконання рішення суду постановою державного виконавця Бутенко А.В. від 08.08.2017 року відкрито виконавче провадження № 54378076 по виконанню виконавчого листа, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 13.05.2017 року, відповідно до якого з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк» підлягає стягненню судовий збір, сплачений стягувачем, у розмірі 1378, 00 грн.

Відповідно до супровідного листа № 23724/14.24-41/8 копія вказаної постанови була направлена боржнику 08.08.2017 року.

На підставі виконавчого листа, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 13.05.2017 року, що був направлений для виконання головою Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_7, постановою державного виконавця Бутенко А.В. від 27.12.2017 року відкрито виконавче провадження № 55373339, за яким з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 102, 40 грн.

Відповідно до супровідного листа № 42518/14.24-41/8 копія вказаної постанови була направлена боржнику 27.12.2017 року.

Постановою державного виконавця Бутенко А.В. від 01.02.2018 року вищевказані виконавчі провадження обєднані у зведене виконавче провадження № 54378076.

Постановою державного виконавця Бутенко А.В. від 01.02.2018 року на все нерухоме майно ОСОБА_1 накладено арешт.

Після перевірки майнового стану боржника, постановою державного виконавця Бутенко А.В. від 17.08.2018 року накладено арешт на кошти боржника в сумі 26 642, 17 грн., що знаходяться на усіх рахунках, у тому числі тих, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту в ПАТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчих дій) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Таким чином, дії державного виконавця щодо накладення арешту на майно та кошти боржника, здійснені в межах повноважень державного виконавця, відповідають нормам чинного законодавства та меті виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

За такого, суд дійшов висновку, що державний виконавець Бутенко А.В. порушила норми процесуального права щодо належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження.

Разом з тим рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.04.2017 року по справі № 487/ 678/16-ц, яке перебуває на примусовому виконанні у Заводському відділі державної виконавчої служби м. Миколаєва, набрало законної сили 18.04.2017 року.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Як вбачається із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» завданням виконавчого провадження є примусове виконання рішень суду.

З огляду на позицію боржника, який, будучи обізнаним про здійснення примусового виконання вищевказаного рішення, не висловив бажання щодо добровільного погашення боргу перед стягувачем, що підтверджується самим боржником у судовому засіданні 28.01.2019 року та відсутністю будь- яких дій, які б свідчили про протилежне, суд дійшов висновку, що, на час розгляду скарги у суді, формальне порушення прав ОСОБА_1 не спричиняє для нього жодних негативних наслідків.

Згідно з усталеною практикою, викладеною в рішеннях Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, зокрема і у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13), що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, надмірно формальне застосування правових норм і вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, зважаючи на обставини конкретної справи, і необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів у цивільному або іншому судочинстві призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Оскільки рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.04.2017 року по справі № 487/ 678/16-ц набрало законної сили, не викликає жодних сумнівів щодо його законності, то його невиконання в примусовому порядку, з огляду на позицію ОСОБА_1, спричинить порушення законних прав та охоронюваних законом інтересів стягувача.

За такого суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні №54079776 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного її тексту безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або до того ж суду через Заводський районний суд міста Миколаєва.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення (ухвала) складено 04.02.2019 року.

Суддя Біцюк А. В.