Провадження №2/265/526/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Мельник І.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Гусєвої К.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності на квартиру. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 21.04.2010р. В подальшому правовстановлюючі документи на вказану квартиру були втрачені, у зв'язку з чим вона зверталась до відділу поліції, а також намагалася отримати дублікат договору купівлі-продажу в Донецькому обласному державному нотаріальному архіві, проте їй було повідомлено, що всі документи залишились в архівосховищах нотаріального архіву м.Донецьк, тобто на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. За таких обставин позивачка вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на квартиру.

Позивачка та її представник ОСОБА_2 до судового засідання не з'явилися, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, ухвалення рішення віднесла на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 21.04.2010р., інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 05.06.2018р., технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1, який було виготовлено станом на 06.12.2018 року.

Листом завідувача Донецьким обласним державним нотаріальним архівом №358/01-12 від 25 травня 2018 року ОСОБА_1 було повідомлено про те, що видати дублікат договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Горелік К.О. 21.04.2010р. за №296, не виявляється можливим, оскільки всі документи приватного нотаріуса Горелік К.О., прийняті на зберігання в Донецький обласний державний нотаріальний архів, залишилися в архівосховищах нотаріального архіву в м.Донецьку, доступ до яких відсутній.

За таких обставин позивачка вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на квартиру.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У зазначеній нормі передбачено, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов'язальний відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов'язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов'язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками.

Стаття 392ЦК України не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права».

Відсутність можливості витребувати дублікат втраченого документу, що підтверджує право власності, оскільки такий документ перебуває у м.Донецьк, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачкою в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, зокрема копіями документів на квартиру, сумніву у їх достовірності у суду не має, визнання права власності на квартиру не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 44,5 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадках, передбачених ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Позивачка: ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_1.

Відповідач: Маріупольська міська рада, юридична адреса: м.Маріуполь, пр..Миру,70.

Повний текст судового рішення складено 29 січня 2019 року.

Суддя І.Г. Мельник