Справа № 183/4767/18
№ 8/183/4/19
У Х В А Л А

15 січня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.

секретаря Тен І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в залі Новомосковського міськрайонного суду заяву боржника ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого Новомосковським міськрайонним судом 27 серпня 2018 року по справі № 183/4767/18, стягувач ОСОБА_2,-

в с т а н о в и в:

07 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого Новомосковським міськрайонним судом 27 серпня 2018 року по справі № 183/4767/18, про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування свої заяви ОСОБА_1 зазначає, що на день видачі оскаржуваного судового наказу, ОСОБА_2 у своїй заяві про видачу судового наказу приховала від суду наступні обставини. Їх неповнолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, постійно проживає разом з батьком ОСОБА_1 та знаходиться на повному забезпеченні батька, окремо від матері ОСОБА_2, яка в утриманні дитини участі не приймає. На даний час він знаходиться в процесі розірвання шлюбу з ОСОБА_2. Факт того, що неповнолітня донька ОСОБА_3 проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні підтверджується довідкою № 284 від 03 вересня 2018 року Черкаського селищного голови Ніколюкіна П.В..

Сама по собі заява ОСОБА_2 про видачу судового наказу суперечить зазначеному рішенню суду, а видача оскаржуваного судового наказу суперечить вимогам ст. 161 Сімейного Кодексу України, яка визначає, що аліменти повинні присуджуватися на користь того з батьків, з ким проживає дитина, а отже на користь ОСОБА_1. Фактично останній самостійно утримує доньку, сам несе усі витрати на її проживання, харчування, одяг, дозвілля, розвиток та розваги. Натомість ОСОБА_2 постійно ухиляється від участі у витратах на дитину.

Таким чином, заявник наполягає на тому, що на день видачі судового наказу ОСОБА_2 у своїй заяві про видачу судового наказу приховала від суду відомості щодо реального місця проживання дитини, а також факт знаходження неповнолітньої доньки на утриманні батька. У зв'язку з вищевикладеним, посилаючись на вимоги ст.170, 423 ЦПК України, заявник просить скасувати судовий наказ № 183/4767/18, яким з нього на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісяця, та відмовити ОСОБА_2 у видачі судового наказу про стягнення аліментів.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, надав заяву про розгляд заяви у його відсутність, вимоги заяви підтримує, просить їх задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд заяви у її відсутність, не заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до наступного висновку.

27 серпня 2018 року суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області видано судовий наказ за заявою ОСОБА_2 (справа №183/4767/18, 2-н/183/396/18), у відповідності до якого стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 09 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 176,20 грн. (а.с. 12-13).

У своїй заяві ОСОБА_1 просить суд переглянути вказане судове рішення за нововиявленими обставини, посилаючись на те, що на момент звернення ОСОБА_2 з даною заявою неповнолітня донька ОСОБА_3 зареєстрована, проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні, що підтверджується довідкою № 284 від 03 вересня 2018 року Черкаського селищного голови Ніколюкіна П.В. (а.с.25,28).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання № 553 від 19 вересня 2017 року, виданою виконкомом Черкаської селищної ради (а.с.25), а також актом перевірки фактичного проживання, складеного 31 серпня 2018 року, депутатом Черкаської селищної ради за участі сусідів, вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року зареєстрована та проживає разом з батьком за адресою - АДРЕСА_1 (а.с.29).

Згідно п.1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" від 30.03.2012 року № 4 передбачено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно із п.4 вказаної Постанови, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Частиною 8 статті 170 ЦПК України визначено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянутий за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу Vцього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини - справа "Желтяков проти України" (п.42-43) Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII). Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Системний аналіз наведених вище норм закону, враховуючи подані ОСОБА_1 докази, а також обставини, викладені в його заяві, суд приходить до висновку, що заява про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню. При подачі заяви про видачу судового наказу стягувачу ОСОБА_2 було відомо про зареєстроване місце проживання неповнолітньої дитини разом з її батьком, як і було відомо про той факт, що дитина постійно проживає разом з батьком, та знаходиться на його утриманні. Зазначені обставини не були відомі суду, є істотні для справи обставинами, що не встановлювалися судом в порядку наказного провадження, та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, тобто ОСОБА_1

У відповідності до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Згідно із ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Таким чином між сторонами виник спір щодо права на стягнення аліментів з того з батьків, з ким проживатиме дитина, а тому суд приходить до висновку, що у видачі судового наказу ОСОБА_2, повинно бути відмовлено.

Керуючись ст.ст.12, 76-82, 160,165, 168,170, 423,429 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого Новомосковським міськрайонним судом 27 серпня 2018 року по справі № 183/4767/18, - задовольнити.

Скасувати судовий наказ № 183/4767/18, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісяця.

Відмовити ОСОБА_2 у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з моменту її проголошення.

Суддя Сорока О.В.