РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Слюсарчук Н.Ф.,

за участю секретаря Давиденко Я.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про стягнення індексації доходу (втраченого заробітку та заробітної плати) та компенсаційних втрат за час його затримки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача індексацію доходу (втраченого заробітку та заробітної плати) за період з липня 2016 року по серпень 2019 року включно в загальній сумі 82616,12 грн., компенсацію за час затримки виплати індексації заробітної плати за період з липня 2016 року по серпень 2019 року включно в загальній сумі 10249,67 грн. та стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що Богунським районним судом м. Житомира у цивільній справі №295/7450/16-ц 20.07.2016 року було винесено рішення яким: визнано незаконним наказ Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 17.05.2016 № 273-к (про звільнення); поновлено позивача на посаді директора Виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з 19.05.2016 року; стягнуто з Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.05.2016 року по 20.07.2016 року в загальній сумі 15455,88 грн. та стягнуто з Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі - 4000,00 грн.

Не виконавши рішення суду про поновлення на роботі, відповідач 20.07.2016 року знову звільнив позивача з роботи з тих же підстав та за тим же формулюванням. В період судового розгляду відповідач сам скасував даний наказ про повторне звільнення.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира у цивільній справі №295/9867/16-ц від 18.08.2016 року, яке набрало законної сили, частково задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнено з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.07.2016 року по 18.08.2016 року в сумі 7376,67 грн.

27.11.2016 року позивач звертався до суду з позовною заявою про стягнення середнього заробітку за час затримки поновлення на роботі за період з 19.08.2016 по 18.01.2017 року та відшкодування моральної шкоди. В період судового розгляду Богунським районним судом м. Житомира справи №295/14695/16-ц відповідач, Виконавча дирекція Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, самостійно платіжним дорученням № 371 від 16.036.2017 року перерахувала ОСОБА_1 на його картковий рахунок кошти за час вимушеного прогулу за період з 19.08.2016 по 18.01.2017 року в сумі 36883,35 гри.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25.022018 року по справі №295/15366/17 стягнуто з Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 19.01.2017 року по 14.11.2017 року в сумі 72361,62 грн; компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати в сумі 6370,28 грн.та відшкодування моральної |шкоди 3000,00 грн.

15.11.2017 року наказом № 98 голови комісії із припинення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_2 виконано рішення суду, позивача поновлено на посаді директора Виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності але заробітна плата починаючи з 14.11.2017 року виплачувалася.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25.02.2018 року по справі №295/6007/18 стягнуто з Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 14.11.2017 року по 28.02.2019 року в сумі 113108,94 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати в сумі 10871,57 грн., без врахуванням податків та обов`язкових платежів та на відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн.

За весь період з 17.05.2016 року, розрахунок середньої заробітної плати проводився виходячи із середньоденного заробітку 351 грн. 27 коп., встановленого і рішенням Богунського районного суду м. Житомира у цивільній справі №295/7450/16-ц від 20.07.2016 року, яке набрало законної сили, за позовом ОСОБА_1 до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Відповідно, відповідач з липня 2016 року не нарахував та не виплатив позивачу індексацію доходу (втраченого заробітку та заробітної плати), розраховану ним в межах даного позову згідно чинного законодавства. А тому ОСОБА_1 змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Позивач та його представник надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.

До суду надійшла заява про перенесення строку розгляду справи на інший термін від заступника голови комісії з реорганізації виконавчої дирекції Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_3 , натомість повноваження особи, яка підписала дану заяву не підтверджені.

Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення у відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо.

Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20.07.2016 року визнано незаконним наказ № 273-К від 17.05.2016 року та поновлено ОСОБА_1 на посаді директора виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з 19.05.2016 року. Стягнуто з Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 15455грн. 88 коп. без урахування обов`язкових податків та платежів та на відшкодування моральної шкоди 4000 грн. Стягнуто з Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності судовий збір в сумі 2756 грн, що зараховується до спеціального фонду державного бюджету України. (а.с.6-8)

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 18.08.2016 року стягнуто з Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.07.2016 року по 18.08.2016 року (включно) в розмірі 7376,67 грн. без урахування обов`язкових податків та платежів та на відшкодування моральної шкоди 3000 грн. Стягнуто з Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь держави судовий збір в сумі 1488,65 грн, що зараховується до спеціального фонду державного бюджету України. (а.с.9-10)

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 05.02.2018 року стягнуто з Виконавчої директорії Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 19.01.2017 року по 14.11. 2017 року в сумі 72361грн. 62 коп; компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати в сумі 6370,28 грн. та на відшкодування моральної шкоди 3000 грн. без врахуванням податків та обов`язкових платежів. (а.с.11-12)

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 28.02.2019 року стягнуто з Виконавчої директорії Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 14.11.2017 року по 28.02.2019 року в сумі 113108,94 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати в сумі 10871,57 грн., без врахуванням податків та обов`язкових платежів та на відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн. (а.с.13-15)

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078.

Об`єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

Згідно із положеннями ч. 5 ст. 2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, оплата праці (грошове забезпечення).

Структуру заробітної плати визначено у статті 2 ЗУ «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Суми виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 р. №5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27січня 2004 р. за № 114/8713.

Крім того, невиплата зазначених сум індексації заробітної плати сталася з вини відповідача, оскільки він навмисно, діючи на власний розсуд, припинив зазначені виплати. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно із положеннями частини шостої статті 95 Кодексу законів про працю України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року заходами державного регулювання оплати праці є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про оплату праці», в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці працівникам у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів (стаття 1, частина перша статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року).

Отже, кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Із роз`яснень, викладених у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вбачається, що у справах, пов`язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв`язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що: індексація заробітної плати провадиться згідно змісту ст. 33 Закону України «Про оплату праці» і здійснюється відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 1998 року № 663 (з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 105 відсотків (величину порога індексації).

За наявності зазначених умов у тому ж самому порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення.

Згідно положення ч.1 ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Держкомстату України 13 січня 2004 року №5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713, до фонду оплати праці входить фонд основної заробітної плати та фонд додаткової заробітної плати, який включає у тому числі суми виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати працівників та суми компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати. Таким чином, належна позивачу заробітна плата підлягала індексації.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Відповідно до частини третьої статті 94 КЗпП України, питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом частини третьої статті 2 Закону України «Про оплату праці», до заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Судом встановлено, що останній раз заробітна плата на підприємстві підвищувалася у листопаді 2013 року, а тому цей місяць для працівників Виконавчої директорії Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, зокрема і для ОСОБА_1 є базовим при розрахунку індексації заробітної плати.

За правилом частини першої статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати (далі компенсація) провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до п.2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, за яким компенсація і громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Сума компенсації обчислюється у відповідності до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. №159 як добуток нарахованої, але вчасно невиплаченої заробітної плати і за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Таким чином, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню індексація доходу (втраченого заробітку та заробітної плати) за період з липня 2016 року по серпень 2019 року включно в загальній сумі 82616,12 грн., компенсація за час затримки виплати індексації заробітної плати за період з липня 2016 року по серпень 2019 року включно в загальній сумі 10249,67 грн. відповідно до розрахунку. (а.с.19-20)

При вирішення питання про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що порушення з боку відповідача дотримання вимог трудового законодавства призвело до порушення нормальних умов життя позивача. Порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд приходить до висновку, що позивач зазнав через незаконні дії відповідача моральних страждань. Однак, позивач розмір такої шкоди достатньою мірою не підтвердив, а тому суд вважає за можливе задовольнити позов в цій частині частково і визначає розмір моральної шкоди в сумі 2 000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача, згідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», є звільненою від сплати судового збору при зверненні до суду із даним позовом.

Частиною 6 статті 141 ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, враховуючи, що позивач є звільненим від сплати судового збору при зверненні до суду із даним позовом, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 928,66 грн. за позовну вимогу про стягнення індексації доходу та компенсації втрат за час його затримки та 768,40 грн. за вимогу про стягнення моральної шкоди.

На підставі наведеного, керуючись ст. 43 Конституції України, ст. ст. 47, 94, 116-117, 237-1 КЗпП України, ЗУ «Про оплату праці», Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, ст.ст. 4, 12, 81, 141, 258, 259, 263,264, 265, 280, 281 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про стягнення індексації доходу (втраченого заробітку та заробітної плати) та компенсаційних втрат за час його затримки задовольнити частково.

Стягнути з Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь ОСОБА_1 індексацію заробітної плати з липня 2016 року по серпень 2019 року включно в загальній сумі 82616,12 грн., компенсацію за час затримки виплати індексації заробітної плати за період з липня 2016 року по серпень 2019 року включно в загальній сумі 10249,67 грн.

Стягнути з Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Стягнути з Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в дохід держави судовий збір в розмірі 1697,06 грн.

Рішення може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Рішення суду набирає законної сила після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце прожив. АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Виконавча дирекція Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (місце знаходження: м. Київ, вул. Боричів Тік, 28, ).

Суддя Н.Ф. Слюсарчук