РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року м. Кремінна

Справа № 414/943/19

Провадження № 2/414/305/2019

Кремінський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді: Ковальова В.М.

за участю секретаря: Олєйнікової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні приміщенні Кремінського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба опіки та піклування Кремінської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітньої дитини та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба опіки та піклування Кремінської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 01 квітня 2019 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з ним. Позивач зазначає, що він та відповідач мають спільну доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між ними розірвано. Дитина вже майже два роки проживає з ним і бажає з ним проживати. Натомість її мати до себе дитину не бере. З 2019 року дитина взагалі жодного разу не була у матері. Він піклується розвитком дитини, має власний будинок, необхідний дохід для її утримання. Донька має свою кімнату, де у неї є все необхідне для її розвитку. Навпаки, відповідач не має свого житла, постійного доходу, кидає дитину на своїх батьків, а сама кудись зникає, кричить, грубо розмовляє з нею. Таким чином відповідач не може надати дитині нормальних як моральних так і матеріальних умов для розвитку. Тому просить визначити місце проживання дитини з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 06 червня 2019 року звернулася до суду із зустрічним позовом, в обґрунтування якого посилається на наступне. ОСОБА_1 є емоційною, не врівноваженою та конфліктною людиною, що відображається на психікі доньки, тому він не може дати дитині належне виховання. Навпаки вона є людиною врівноваженою, працює і має необхідний дохід. Переконана, що дитина повинна проживати з нею за місцем проживання її батьків за адресою: АДРЕСА_2 , де у неї є всі необхідні умови для проживання і всебічного розвитку. Відповідач за її позовом неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, у тому числі за порушення податкового законодавства, не сплачує за спожиті комунальні послуги.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свої вимоги та вказав, що у матері і дитини присутня психологічна несумісність. З літка 2019 року донька проживає то з ним, то з матір`ю десь у рівному часовому відрізку.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свої позовні вимоги також підтримала. Вказує, що її колишній чоловік вигнав її з квартири та магазину, де вона працювала разом з ним. Він проживає з жінкою, у якій є дитина і їй її дитина не потрібна. Вони налаштовують дитину проти неї, але донька бажає проживати і з нею і з батьком. Деякий час у неї були напружені стосунки з донькою, коли остання проживала з батьком. З червня 2019 року відносини з донькою покращилися і вона проживає з нею.

Представник третьої особи ОСОБА_4 . вважає вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими і, навпаки, доводи ОСОБА_2 такими, що заслуговують на увагу з посиланням на відповідний висновок.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За ч. ч. 1, 2 ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Докази, які надані суду, свідчать про наступне.

Сторони є батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8,53). Шлюб між ними розірвано за ініціативою ОСОБА_1 (а.с.7). Обидва працюють фізичними особами-підприємцями і мають доходи (а.с.9,10,13,15,16,49-52,54,94). ОСОБА_1 має на праві власності будинок, ОСОБА_2 проживає у будинку своїх батьків, обидва мають належні для виховання дитини умови (а.с. 13, 79, 110-115), характеризуються позитивно (а.с. 11,12, 51-53), мають виховану дитину (а.с.54).

Свідок ОСОБА_6 , який є батьком позивача за первісним позовом, суду пояснив, що після розлучення сторін, дитина спілкується з мамою і татом, які у свою чергу в однаковій мірі приділяють увагу доньці. Дитина природньо ближче до мами, але більш схиляється до батька, де існують кращі матеріальні умови. Дитина каже, що речі для неї купують як мама, так і батько. В обох батьків відсутні шкідливі звички.

З показань свідка ОСОБА_2 , яка є матір`ю позивача за первісним позовом, вбачається наступне. ОСОБА_7 каже, що їй краще жити з мамою, де у взаємовідносинах існує порядок і дисципліна, тоді як батько їй все дозволяє. Зі слів дитини, жінка, яка проживає з ОСОБА_8 , приділяє більше уваги своїй дитині, ніж їй. ОСОБА_9 розлучився з ОСОБА_10 з-за цієї жінки. Після розлучення її син вигнав ОСОБА_2 з магазину, де вона працювала, та з будинку, в якому вона проживала. Її зусиллями та зусиллями ОСОБА_6 у сина ліпші житлові умови, ніж у невістки, але це не вина останньої, оскільки в неї теж існують гарні умови для проживання дитині і її виховання.

Свідок ОСОБА_11 , яка є матір`ю позивача за зустрічним позовом, суду пояснила, що після того як у січні 2018 року ОСОБА_9 вигнав ОСОБА_12 з дитиною з квартири, вони стали проживати у її будинку, де їм надані всі необхідні умови для проживання, виховання та задоволення необхідних життєвих потреб. Разом з тим, дитина бажає проживати з обома батьками, але батько маніпулює донькою, заважає їй спілкуватися з мамою.

Згідно до висновку органу опіки та піклування Кремінської райдержадміністрації (а.с. ) малолітня ОСОБА_5 має особисту прихильність до матері, тому доцільно визначити місце проживання доньки з нею.

Суд погоджується з вказаним висновком, який є достатньо обґрунтованим і не суперечить дослідженим в судовому засіданні доказам.

Вищевказані докази свідчать, що підстав для задоволення первісного позову не має. Дитина в силу своєї статті а тому і особливій прихильності до матері, повинна проживати з останньою, у якій є всі необхідні умови для фізичного, духовного та морального розвитку дитини.

Суд не може погодитися з доводами ОСОБА_1 про те, що дитина повинна проживати з ним в силу кращих житлових умов, оскільки матеріальне становище не є визначальним фактором для задоволення позову.

Одночасно суд також не бере до уваги доводи ОСОБА_2 щодо наявності відомостей про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення податкового законодавства та наявності заборгованості за спожитті комунальні послуги як на підставу вирішення даного спору на її користь, оскільки вказані відомості не впливають на відносини між батьком і дитиною.

Крім того, ОСОБА_1 не вказав суду виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір`ю ОСОБА_2 .

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визначення місця проживання дитини з батьком та для розлучення доньки зі своєю матір`ю, тому у задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов - задовольнити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77-81, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 160, 161 СК України суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба опіки та піклування Кремінської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини разом з батьком відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба опіки та піклування Кремінської районної державної адміністрації, про визначення місця дитини разом з матір`ю задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючою за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України на рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Луганського апеляційного суду через Кремінський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошенняабо складання. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення /складання/, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В.М. Ковальов