ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/575/19 Справа № 413/4037/12 Суддя у 1-й інстанції - Зімін М.В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря - Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

31 травня 2012 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 192874,32 грн., яка виникла у зв`язку із невиконанням заставодавця обов`язку по доставці предмету застави в банк та його добровільній передачі в заклад банку. Ухвалою суду від 05 червня 2012 року було відкрито провадження за вищезазначеним позовними вимогами. Також 04 липня 2012 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 209070,10 грн. у зв`язку із невиконанням відповідачами умов кредитного договору з лютого 2010 року. Ухвалою суду від 26 вересня 2012 року було відкрито провадження за вищезазначеним позовними вимогами. Ухвалою суду від 25 вересня 2013 року зазначені позови об`єднано в одне провадження. 14 вересня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було подано до суду уточнену позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 209070,10 грн. Ухвалою суду від 28 листопада 2016 року було прийнято до провадження вищезазначену уточнену позовну заяву.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2018 року позовні вимоги ПАТ КБ "Приват Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволені частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №343 МК від 09.10.2008 року в розмірі 113876 (сто тринадцять тисяч вісімсот сімдесят шість) гривень 29 копійок.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №343 МК від 09.10.2008 року в розмірі 113876 (сто тринадцять тисяч вісімсот сімдесят шість) гривень 29 копійок.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В решті задоволення позовних вимог - відмовлено (том 7 а.с.220-229).

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (том 8 а.с.1-16).

Враховуючи, що апелянтом фактично оскаржується рішення суду в частині задоволення позовних вимог про про стягнення заборгованості за кредитним договором, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в частині, яка оскаржується. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом - не перевіряється.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте рішення суду 1 інстанції зазначеним вимогам не відповідає, а тому перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в оскарженій частині слід скасувати, а апеляційну скаргу - задовольнити.

Судом 1 інстанції встановлено, 09 жовтня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 343-МК (далі - Кредитний договір № 343-МК), за умовами якого позичальнику було надано кредит на споживчі потреби у розмірі 120034,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,5 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 09 жовтня 2013 року.

Видача кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на р/р НОМЕР_2 відділення № 1 ЗАТ Донгорбанк ВАТ «Часівоярський ремонтний завод», у межах суми, зазначеної у п. 1.2 даного договору, за умови виконання позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.10 даного договору (пункт 2.1.2 Кредитного договору № 343-МК).

Виконання зобов`язань позичальника за даним договором забезпечується: Договором застави рухомого майна № 343-МК/1 від 09.10.2008; Договором поруки № 343МК/2 від 09.10.2008; Договором поруки № 343МК/3 від 09.10.2008 (пункт 3.1 Кредитного договору № 343-МК).

Згідно п.п. 4.3. Кредитного договору № 343-МК, при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту передбачених п.п. 1.3, 2.2.3, 2.3.3, 2.4.1, 4.11 цього Договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 51% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Відповідно до п.п. 6.1. цього договору при порушені позичальником будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, а також п.п. 2.2.2, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 2.4.1, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 цього договору, строків повернення кредиту, передбачених Графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, а також п.п. 1.3, 2.2.3, 2.3.3 даного Договору винагороди передбаченої п.п. 4.5, 4.6 позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня. Сплата пені здійснюється у гривні.

Згідно п.п. 6.2. Кредитного договору № 343-МК, при порушенні позичальником зобов`язань, передбачених п.п. 2.2.7, 2.2.8, 2.2.11 цього договору, позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення штраф у розмірі 2% від суми отриманого кредиту.

Відповідно до п.п. 6.4. вказаного договору, нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов`язань, передбачених п.п. 6.1, 6.2., 6.3. здійснюється протягом 3 (трьох) років від дня, коли це зобов`язання повинно бути виконане позичальником.

Згідно п.п. 6.6. Кредитного договору № 343-МК, при порушенні позичальником будь-якого з грошових зобов`язань, передбачених даним договором, більше ніж 120 днів, у зв`язку з чим банк буде змушений звернутися до суду, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. (т. 3 а.с.16-25).

29 жовтня 2008 року між ОСОБА_1 та позивачем було укладено договір застави рухомого майна № 343-МК/1 (далі - Договір застави № 343/МК/1), за умовами якого застоводавець, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 09.10.2008 № 343-МК, передав у заставу транспортний засіб «РУТА» 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_3 . Вартість предмета застави сторонами визначено в розмірі 133416,00 грн.

Пунктом 17 Договору Договір застави № 343/МК/1 сторонами узгоджено зобов`язання Заставодавця за цим договором, в тому числі:

- п.п. 17.1 передбачено, що Заставодавець зобов`язаний за вимогою Заставодержателя (Позивач) на день укладання даного договору застрахувати Предмет застави на суму, строк, на користь Заставодержателя від ризиків, зазначених у п. 34.7 цього Договору, та надати Заставодержателю договір страхування та докази сплати страхового платежу. Страхування Предмету застави здійснюється у страховій компанії, узгодженій з Заставодержателем, не пізніше дня укладання даного договору. Не пізніше дати закінчення договору страхування продовжити його строк дії або укласти новий договір страхування на користь Заставодержателя у страховій компанії, узгодженій з Заставодержателем, та надати Заставодержателю докази сплати страхового платежу в той же строк;

- п.п. 17.3 передбачено, що Заставодавець зобов`язаний не здійснювати зміну технічних характеристик Предмету застави без відповідного письмового дозволу Заставодержателя;

- п.п. 17.10 передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем будь-якого із зобов`язань за кредитним договором чи/або Заставодавцем за цим договором Заставодавець зобов`язаний: - доставити Предмет застави за адресою, зазначеною у п. 34.8 цього договору у строк 7 днів з моменту пред`явлення Заставодержателем письмової вимоги з вказівкою суми заборгованості, строку сплати якої настав (у т.ч. по кредиту, відсоткам, ін.. платежам), а також неустойки. В іншому випадку Заставодержатель має право здійснити доставку Предмету застави за вказаною адресою як своїми силами, так і на договірних умовах з третіми особами. Витрати, пов`язані з доставкою Предмету застави несе Заставодавець; - у той же строк передати Предмет застави Заставодержателю в заклад по акту прийому-передачі, який підписується сторонами. У цьому випадку Заставодержатель має право виставити охорону Предмета застави як своїми силами, так і на договірних умовах з третіми особами. Витрати, пов`язані з доставкою Предмету застави, несе Заставодавець;

- п.п. 17.13 передбачено, що при передачі Предмету застави із закладу в заставу Заставодавець зобов`язується сплатити Заставодержателю винагороду згідно п. 32 цього Договору у визначений Заставодержателем строк.

Пунктом 18 Договору застави № 343/МК/1 передбачено, що в разі порушення Заставодавцем будь-якого із зобов`язань, передбачених п. 17.3 цього договору, він сплачує на користь Заставодержателя штраф в розмірі 100% від вартості Предмету застави, яка зазначена в п. 9 цього договору.

Пунктом 19 Договору застави № 343/МК/1 передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем будь-якого із зобов`язань, передбачених у п.п. 17.1, 17.2, 17.4, 17.5, 17.6 цього договору, він сплачує на користь Заставодержателя штраф у розмірі 25% від вартості предмета застави.

Сторони визначили, що заставна вартість Предметів застави складає 133416,00 грн. (п. 34.5 Договору застави № 343/МК/1). (т. 2 а.с. 15-21).

Згідно технічного паспорту серії НОМЕР_4 , транспортний засіб Рута автобус-D держаний номерний знак НОМЕР_3 , зареєстрований 08.11.2008 за ОСОБА_1 (т.2 а.с. 98).

12 серпня 2010 року, 09 та 10 вересня 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направляв на адресу ОСОБА_1 письмові вимоги про повернення кредиту в повному обсязі через наявність простроченої заборгованості та попередження про намір звернути стягнення на предмет застави. (т.5 а.с. 15-20).

15 травня 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було направлено на адресу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вимогу про виконання зобов`язання за договорами поруки у зв`язку із наявністю заборгованості ОСОБА_1 станом на 08.05.2012 в розмірі 198876,29 грн. (т. 3 а.с. 30-32).

Згідно до картки обліку транспортних засобів, що належать фізичний особі, 05 жовтня 2012 року автомобіль марки «Рута»-20, 2008 року випуску, тип ТЗ: автобус-D, № кузова/шасі: НОМЕР_5 , реєстраційний номер: НОМЕР_3 було знято з обліку для реалізації (т.2 а.с. 96-97).

Судом 1 інстанції також встановлено, що 09 жовтня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки № 343-МК/2 (далі - Договір поруки № 343-МК/2), також між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки № 343-МК/3 (далі - Договір поруки № 343-МК/3) за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за Кредитним договором № 343-МК.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" суд 1 інстанції виходив з того, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості в сумі 113876, 29 грн. є доведеними та обґрунтованості, тому підлягають задоволенню.

Однак вказані висновки суду 1 інстанції не відповідають обставинам справи з огляду на таке.

Так, згідно ст. 1054 ЦК України, обов`язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. ст. 526, 530, 610 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 554 ЦК України встановлені правові наслідки порушення зобов`язання забезпеченого порукою.

З матеріалів справи вбачається та підтверджується наявними доказами, що кредитний договір та договір поруки дійсно було між сторонами укладено. Банк свої зобов`язання виконував в повному обсязі, а боржник та поручитель допустили порушення умов договору, зобов`язання по яким не припинено.

Також судом 1 інстанції було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що підстави для пиринення поруки та застосування позовної давності відсутні.

Однак, при зверненні з позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" на підтвердження своїх позовних вимог та суми заборгованості долучав до матеріалів справи розрахунки заборгованості за кредитним договором від 09.10.2008 р. станом на 08.05.2012 р. (том 3 а.с.48), розрахунок за договором від 09.10.2008 р. станом на 24.12.2013 р. (том 7 а.с.111-113,114-116, 182-211).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , зокрема, зазначила, що судом 1 інстанції не досліджені фактичні обставини справи та суд не пересвідчився у наявності заборгованості за кредитним договором та не перевірив її розмір.

Зважаючи на викладене Дніпровським апеляційним судом ухвалою від 22 травня 2018 року були витребувані належним чином засвідчені докази, а саме: детальний щомісячний розрахунок заборгованості по кредитному договору № 343-М від 09.10.2008 року, укладеному між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 , станом на 08 травня 2012 року (із зазначенням періоду та сум нарахованої заборгованості по кожній її складовій окремо та сум внесених на виконання договору з зазначенням відомостей щодо зарахування конкретних сум на погашення конкретних платежів), з урахуванням суми 85 000 грн., отриманої банком від реалізації автомобіля марки "Рута-20" № кузова/шасі НОМЕР_5 (із зазначенням, які саме суми та в рахунок яких складових заборгованості вони були зараховані); витяг з рахунку щодо руху коштів по кредитному договору № 343-МК від 09.10.2008 року, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 (із зазначенням дат та сум, що внесені на виконання договору та відомості щодо зарахування конкретних сум на погашення конкретних платежів) (том 8 а.с.168).

Позивачем зазначену ухвалу не виконано, витребувані докази суду ані не направлено, ані представником позивача в судовому засіданні не надано, що позбавляє апеляційний суд можливості перевірити правові підстави звернення позивача до суду, розрахунок заборгованості та вирішити питання про наявність заборгованості та її розмір (в цілому та по кожній складовій), судом 1 інстанції стягнута загальна сума заборгованості, без зазначення її складових та сум заборгованості по цим складовим.

Отже, позивач не скористався наданими йому правами, не спростував доводи апеляційної скарги, та не обґрунтував свої позовні вимоги, не надав суду доказів на їх підтвердження, оскільки згідно із ч. 1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч., ч. 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити правові підстави звернення позивача до суду, розрахунок заборгованості та вирішити питання про суму наявної заборгованості, що виключає підстави вважати позовні вимоги банку до відповідачів обґрунтованими.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2018 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором в сумі 113876, 29 грн., з вищезазначених підстав.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2018 року в оскарженій частині - скасувати.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 113876, 29 грн. - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: