241/1122/18
2/241/72/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Повний текст)

08.02.2019 року Першотравневий районний суд

Донецької області

у складі:

головуючого судді Демочко Д.О.

при секретарі Цукановій Л.П.

за участю прокурора Джансиза Д.В.

представника третьої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш цивільну справу за позовом заступника керівника Маріупольської місцевої прокуратури №1, який діє в інтересах держави, до Мелекінської сільської ради Мангушського району Донецької області, ОСОБА_2, треті особи: відділ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Мангушському районі Донецької області, Національний природний парк «Меотида», Державне підприємство «Приазовське лісове господарство» про визнання незаконним та скасування рішення Мелекінської сільської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, суд

ВСТАНОВИВ:

Маріупольська місцева прокуратура №1 (далі- Позивач) звернулася до суду, в інтересах держави до Мелекінської сільської ради Мангушського району Донецької області, ОСОБА_2, треті особи: відділ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Мангушському районі Донецької області, Національний природний парк «Меотида», Державне підприємство «Приазовське лісове господарство» з позовом про визнання незаконним та скасування рішення Мелекінської сільської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку за наступних підстав.

Так, Маріупольською місцевою прокуратурою №1 за результатами вивчення матеріалів кримінального провадження № 0000053 встановлено ряд порушень вимог земельного та водного законодавства під час відведення у власність земельних ділянок на території Мелекінської сільської ради Мангушського району Донецької області. Зокрема рішенням Мелекінської сільської ради №5/29-1886 від 11.11.2009 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність гр. ОСОБА_2В.» останній передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,05 га у с. Білосарайська Коса по вул. Приморській, 51 із кадастровим номером :02:000:2657. Вказана земельна ділянка розташована в прибережній захисній смузі та водоохоронній зоні Азовського моря на землях природно-заповідного фонду, яка знаходиться у постійному користуванні ДП «Приазовське лісове господарство» та увійшла до складу Національного природного парку «Меотида».

На підставі вищезазначеного рішення відділом Держкомзему у Першотравневому районі 02.03.2010 ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №325059, який 02.03.2010 зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за № 19. Рішення сільської ради прийнято в порушення вимог земельного та водного законодавства України з огляду на наступне.

В рамках кримінального провадження №0000053 постановою слідчого від 28.08.2017 було залучено в якості фахівця геодезиста Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-експертна фірма «Землі Приазов'я». Згідно листа TOB «Проектно-експертна фірма Землі Приазов'я» № 275 від 28.03.2018 зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:2657 знаходиться за межами населеного пункту с. Білосрайська Коса Мангушського району Донецької області на відстані від 10 до 250 метрів в межах двокілометрової прибережної захисної смуги Азовського моря.

Головним управлінням Держгеокадастру в Донецькій області 13.09.2017 на підставі листа Мангушського відділу Маріупольскої місцевої прокуратури № 1 проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства. Згідно акту обстеження земельної ділянки № 217-ДК/314/АО/10/01/-17 від 13.09.2017 та акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства №217-ДК/339/АП/09/-17 земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:2657 площею 0,05 га розташована за межами населеного пункту с. Білосарайська Коса на території Мелекінської сільради Мангушського району Донецької області. Дана земельна ділянка виділена із земель, які передані у постійне користування Державному підприємству «Приазовський лісгосп» відповідно до рішення Першотравневої районної ради № 23/11-182 від 17.05.2000, державний акт на право постійного користування землею ІІ-ДН №001941, зареєстрований 12.12.2001 за № 238. Відповідно до постанови ОСОБА_3 Міністрів УРСР від 25.02.1980 № 132 «Про доповнення переліку державних заказників Української PCP» дана земельна ділянка відноситься до ландшафтного державного заказника «Білосарайська коса», тобто до земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення. Указом Президента України № 1099/2009 від 25.12.2009 дана земельна ділянка увійшла до Національного природного парку «Меотида».

Також, згідно висновків судової земельно-технічної експертизи № 2777-2821 від 21.05.2018, проведеної в рамках кримінального провадження №0000053 земельна ділянка :02:000:2657 знаходиться за межами населеного пункту с. Білосарайська Коса, на території суміжного землекористувача національного природного парку «Меотида».

До того ж, вищезазначена земельна ділянка розташована відносно урізу води в межах визначеної ч. 3 ст. 60 Земельного кодексу України двох кілометрової зони прибережної захисної смуги Азовського моря.

Прибережна захисна смуга може використовуватися лише відповідно до її цільового призначення з урахуванням законодавчих обмежень щодо ведення господарської діяльності, а землі, на яких розташована прибережна смуга, не підлягають відчуженню. Якщо межі прибережної захисної смуги уздовж морів навколо морських заток і лиманів не встановлено за проектом землеустрою, то прибережна захисна смуга визначається шириною не менш двох кілометрів від урізу води. Відповідний проект землеустрою встановлення розмірів та меж прибережної захисної смуги Мелекінською сільською радою не розроблено та не затверджено. Відсутність такого проекту та не визначення відповідними органами державної влади на території межі прибережної захисної смуги в натурі не може трактуватися як відсутність самої прибережної захисної смуги та правомірність передачі у приватну власність ділянок, розташованих у нормативно визначеній смузі від урізу води. Таким чином, рішення Мелекінської сільської ради №5/29-1886 від 11.11.2009 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність гр. ОСОБА_2В.» прийнято всупереч ст.ст. 58, 60, 62, 84, 96,112 Земельного кодексу України, ст.ст. 88-90 Водного кодексу України та має бути визнане недійсним, оскільки вказаним рішенням виділено земельну ділянку прибережної захисної смуги та водоохоронної зони Азовського моря для житлової та громадської забудови, що заборонено законодавством. Відповідно державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №325059 від 02.03.2010 виданий на підставі вищезазначеного рішення Мелекінської сільської ради також має бути визнаний недійсним, а ОСОБА_2 зобовязано повернути державі спірну земельну ділянку загальною площею 0,05 га у с. Білосарайська Коса по вул. Приморській, 51, вартістю 113155 грн. із кадастровим номером :02:000:2657, яку набула без достатньої правової підстави.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» органи прокуратури предявляють позов в інтересах держави, оскільки Держгеокадастр та його територіальні органи не наділені повноваженнями щодо звернення до суду про визнання незаконними та скасування рішень органів місцевого самоврядування щодо розпорядження землями.

Підставою для представництва інтересів держави в особі Держгеокадастру в суді є та обставина, що в результаті противоправного прийняття вищевказаного рішення та видачі на його підставі державного акту порушено право власності держави на землі державної форми власності, природно-заповідного фонду, водного фонду, а також інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного їх використання та відтворення.

Про наявність порушення інтересів держави та підстав для здійснення представництва інтересів держави у суді позивачу стало відомо в ході здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000053 від 03.03.2016 року, зокрема після надходження висновків земельно-технічної експертизи № 2777-2821 від 21.05.2018 року якими зазначено, що земельна ділянка -13984400:02:000:2657 знаходиться за межами населеного пункту. Тому установлений ст. 257 ЦК України трьохрічний строк позовної давності щодо вимог про визнання незаконним та скасування рішення ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку пропущено з поважних причин. Просить суд визнати поважними причини пропуску строку позовної давності та поновити його.

Таким чином, позивач вимушений був звернутися до суду, в інтересах держави, та просить суд: визнати незаконним та скасувати рішення Мелекінської сільської ради Мангушського (Першотравневого) району Донецької області №5/29-1886 від 11.11.2009 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу ділянки у власність гр. ОСОБА_2В.», на підставі якого останній передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,0500 га у с. Білосарайська Коса по вул. Приморській 51 із кадастровим номером :02:000:2657; визнати недійсним виданий відділом Держкомзему у Першотравневому районі 02.03.2010 на ім'яОСОБА_2, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 325059, який 02.03.2010 зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №19; зобовязати ОСОБА_2 повернути земельну ділянку загальною площею 0,0500 га у с.Білосарайська Коса по вул. Приморській 51, вартістю 113155 грн. із кадастровим номером :02:000:2657 державі, а також судові витрати стягнути з відповідачів на користь позивача.

У судовому засіданні прокурор Маріупольської місцевої прокуратури №1 підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позові, додатково зазначив, що спірна земельна ділянка розташована на землях, які відносяться до обєктів природно-заповідного фонду і водного фонду та не може бути передана у власність. Крім того, Мелекінською сільською радою не розроблявся відповідний проект землеустрою меж прибережної захисної смуги, тому вирішувати питання про передачу у власність будь-яких земельних ділянок не можливо.

Представник Мелекінської сільської ради ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, надавши письмову заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином заказною кореспонденцією з повідомленням, а також на офіційному сайті суду.

Представники третьої особи: відділу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Мангушському районі Донецької області у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином заказною кореспонденцією з повідомленням.

Представник третьої особи Національного природного парку «Меотида» ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги вказавши, що межі НПП «Меотида» вказані у багатьох картографічних матеріалах, загальна площа земельних ділянок 1287.7397 га на території Мелекінської сільської ради за межами населених пунктів ради та погоджені рішенням Мелекінської сільської ради №5/5-152 від 17.10.2006, яке не було скасоване, та є діючим на теперішній час. Рішенням Мелекінської сільської ради № 5/29-1886 від 11.11.2009 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність гр. ОСОБА_2В.», останній передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,05 га, яка знаходиться на території ландшафтного заказника загальнодержавного значення «Білосарайська коса», який входить до національного природного парку «Меотида». Це також підтверджене при накладенні графічних даних ландшафтного заказника загальнодержавного значення «Білосарайська коса» та електронних графічних карт до «Проекту створення національного природного парку «Меотида» на Публічну кадастрову карту України, і посадові особи Мелекінської сільської ради не могли це не знати, а тому виділення у власність даної земельної ділянки є незаконним.

Представник Державного підприємства «Приазовське лісове господарство» в судове засідання також не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином заказною кореспонденцією з повідомленням.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази, що є в матеріалах цивільної справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

11.11.2009 року, рішенням Мелекінської сільської ради №5/29-1886 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу ділянки у власність гр. ОСОБА_2В.» було затверджено проект відведення та передачу у власність земельної ділянки площею 0,05 га під будівництво житлового будинку та господарських споруд ОСОБА_2 у с. Білосарайська Коса по вул. Приморській 51, із земель житлової та громадської забудови (а.с.21 ).

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_2 02.03.2010 видано державний акт на право власності за земельну ділянку серії ЯИ № 325059, розташовану Донецька обл., Першотравневий район, с. Білосарайська Коса, вул. Приморська, 51, площею 0,05 га, кадастровий номер :02:000:2657 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд (а.с. 22).

Згідно витягу з кримінального провадження №0000053 від 03.03.2016 року, вбачається, що дане кримінальне провадження було заведено за фактом службового підроблення посадовими особами особи Мелекінської сільської ради Першотравневого району Донецької області, які достовірно знаючи, що заяви щодо виділення земельних ділянок по вул. Приморська в с. Білосарайська Коса Першотравневого району Донецької області, являються підробленими, в серпні 2008 року внесли недостовірні відомості до рішення сільської ради про надання згоди на розробку проекту відведення земельних ділянок за вказаною адресою. Також, 19.08.2017 року було виявлено факт того, що посадові особи Мелекінської сільської ради та відділу Держкомзему у Першотравневому районі, неналежним чином виконуючи свої службові обов'язки, погодили виділення земельних ділянок громадянам для будівництва та обслуговування житлових будинків в 2008-2010 роках загальною площею більше ніж 3,4 га із земель, які на підставі рішення Першотравневої районної ради № 23/11-182 від 17.05.2000 передані в постійне користування ДП «Приазовський лісгосп» (державний акт на право постійного користування земельною ділянкою ІІ-ДН № 001941 зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 238 від 12.12.2001), а в 2005 на підставі проекту створення Національного природного парку «Меотида» увійшли до складу об'єктів природно-заповідного фонду( а.с. 23).

Як вбачається з листа ТОВ «Проектно-експертна фірма «Землі Приазовя» від 28.03.2018 №275, в рамках кримінального провадження №0000053 було залучено в якості фахівця геодезиста Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-експертна фірма «Землі Приазов'я», яким встановлено, що зокрема земельна ділянка з кадастровим №:02:000:2657 площею 0,05 га знаходиться за межами населеного пункту с. Білосарайська Коса. Також зазначена земельна ділянка знаходиться в межах від 10 до 250 метрів від урізу води у двокілометровій зоні від прибережної захисної смуги Азовського моря. Повноваження геодезиста та діяльність ТОВ «Проектно-експертна фірма «Землі Приазовя» підтверджено розпорядженням про прийняття на роботу та ліцензією , довідкою з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України і свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи(а.с.24-29).

З листа Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 16.11.2017 №10-5-0.41 -1065/90-17 вбачається, що в результаті перевірки державним інспектором встановлено, що всупереч вимогам ст. ст. 12.83 Земельного кодексу України зокрема земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:2657 надана неправомірно, так як відноситься до земель природо-заповідного фонду, що перебуває у прибережній захисній смузі водних обєктів та розташована за межами населеного пункту с. Білосарайська Коса Мелекінської сільської ради Мангушського району Донецької області.

По виявленим порушенням діючого законодавства України складено акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 13.09.2017 №217-ДК/339/АП/09/01/-17 та акт обстеження земельних ділянок від 13.09.2017 №217-ДК/314/АО/10/01/-17 з яких вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:2657 площею 0,05 га розташована за межами населеного пункту с. Білосарайська коса на території Мелекінської сільської ради Маншушського району Донецької області. Зокрема дана земельна ділянка виділена у власність на підставі рішення Мелекінської сільської ради із земель, які передані у постійне користування ДП «Приазовський лісгосп» відповідно до рішення Першотравневої районної ради від 17.05.2000 №23/11-182, державний акт на право постійного користування землею ІІ-ДН №001941 зареєстрований 12.12.2001 за №238. Відповідно до ОСОБА_3 Міністрів Української РСР від 25.02.1980 №132 «Про доповнення переліку державних заказників Української РСР дана земельна ділянка відноситься до державного заказника «Білосорайська коса», тобто відноситься до земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення. Указом Президента України від 25.12.2017 №1099/2009 створено національний природний парк «Меотіда» та вищезазначена земля увійшла до його складу. Крім того проект встановлення прибережної захисної смуги на території Мелекінської сільської ради не розроблений та не затверджений, тому враховуючи вимоги ст. 59 Земельного кодексу України, ст. 85 Водного кодексу України зокрема вказана вище земельна ділянка не могла бути надана у приватну власність. Вищезазначена земельна ділянка розташована відносно урізу води в межах визначеної ч. 3 ст. 60 Земельного кодексу України двох кілометрової зони прибережної захисної смуги Азовського моря.

Як вбачається із державного акту на право постійного користування землею ІІ-ДН №001941, зареєстрованого 12.12.2001 за №238 із планом зовнішніх меж на підставі рішення Першотравневої районної ради від 17.05.2000 №23/11-182 ДП «Приазовський лісгосп» надано у постійне користування 405,1 гектарів землі в межах згідно планом землекористування (а.с.40-41).

Рішенням Мелекінської сільської ради від 17.10.2006 №5/5-152 «Про погодження створення НПП «Меотида», погоджено створення НПП «Меотида» на території Мелекінської сільської ради за межами населених пунктів ради, в межах, вказаних у графічних матеріалах, загальною площею земельних ділянок 1287.7397 га, в тому числі: з вилученням земельних ділянок із землекористування сільської ради-989.4467 га без установи тимчасових літніх, переносних будинків та загорож, без капітального будівництва(а.с.57).

Згідно висновків судової земельно-технічної експертизи № 2777-2821 від 21.05.2018, проведеної в рамках кримінального провадження №0000053 земельна ділянка :02:000:2657 знаходиться за межами населеного пункту с. Білосарайська Коса, на території суміжного землекористувача національного природного парку «Меотида»(а.с.43-56).

Листом №Р-170 від 14.08.2017 року в.о. директор НПП «Меотида» повідомила, що земельна ділянка зокрема з кадастровим номером :02:000:2657 розташована у межах НПП «Меотида», а тому не могла бути переданою у приватну власність(а.с.61-66).

Повноваження прокурора у вищезазначеному кримінальному провадженні підтверджується наказом №1078-к від 16.06.2017 року (а.с.67).

Статтею 19 Земельного кодексу України регламентовано розмежування категорій земель України за основним цільовим призначенням, в тому числі: землі рекреаційного призначення (п. «ґ»); землі водного фонду (п. «є») тощо.

Відповідно до положень п. «б» ч. 1ст. 58 Земельного кодексу України прибережні захисні смуги вздовж морів, річок та навколо водойм належать до земель водного фонду.

Згідно ч. 3 ст. 60 Земельного кодексу України та ч.ч. 9, 10ст. 88 ВК України уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. У межах прибережної захисної смуги морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється пляжна зона, ширина якої визначається залежно від ландшафтно-формуючої діяльності моря, але не менше 100 метрів від урізу води. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. ОСОБА_5 встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації.

Відповідно до п. 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього середовища України від 05.11.2004 N 434, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.11.2004 за N 1470/10069 (далі - Порядок № 434): у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об'єктів природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 Водного кодексу України(213/95-ВР), та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.96 N 486 "Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них"(далі - Порядок № 486), з урахуванням конкретної ситуації.

Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них встановлюється Кабінетом Міністрів України, що втілено у постанови від 08.05.1996р. № 486 та від 13.05.1996р. № 502.

Частиною 2 ст. 58 Земельного кодексу України та пунктом 2 Порядку № 486, в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення ради визначено, що для створення сприятливого режиму водних об'єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою. За цим Порядком: у межах водоохоронних зон виділяються землі прибережних захисних смуг та смуги відведення з особливим режимом їх використання відповідно до статей 88-91 Водного кодексу України(п. 4); розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації. Проекти цих зон розробляються на замовлення органів водного господарства та інших спеціально уповноважених органів, узгоджуються з органами Мінекоресурсів, Держводгоспу, Держкомзему, власниками землі, землекористувачами і затверджуються відповідними місцевими органами державної виконавчої влади та виконавчими комітетами рад (п. 5); водоохоронна зона морів, морських заток і лиманів, як правило, збігається з прибережною захисною смугою і визначається шириною не менш як 2 кілометри від урізу води (п. 11); прибережні захисні смуги у межах водоохоронної зони можуть використовуватися для провадження господарської діяльності за умови обов'язкового виконання вимог, передбачених статтями 89 та 90 Водного кодексу України(ч. 2 п. 12).

В судовому засіданні встановлено, що проект землеустрою щодо визначення розмірів водоохоронної зони у межах с. Б. Коса не розроблявся спеціально уповноваженими органами, а отже, не узгоджувався з органами Мінекоресурсів, Держводгоспу, Держкомзему, власниками землі, землекористувачами і не затверджувався Мелекінською сільською радою. Не розроблявся і не затверджувався також у визначеному порядку окремий проект землеустрою зі встановлення меж прибережної захисної смуги із пляжною зоною.

Разом з тим, не закріплення органом місцевого самоврядування, як того вимагає наведене законодавство, території водоохоронної зони відповідною проектною документацією зі встановленням її меж в натурі, не спростовує законодавчо-імперативного закріплення особливого статусу цієї земельної ділянки, що примикає до водного об'єкту, віднесеного до категорії земель водного фонду.

Заборона на передачу земель водного фонду ( п. «є» ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України), що перебувають у державній власності, у приватну власність громадянам (крім замкнених водойм) врегульована окремо (п. "д" ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України).

Статтею 59 Земельного кодексу України передбачені певні обмеження передачі в оренду земель водного фонду з огляду на їх цільове використання.

Так, відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 59 Земельного кодексу України землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватись на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Виходячи з вищевикладеного та приймаючи до уваги, що в рішеннях Мелекінської сільської ради вказані різні категорії земель за основним цільовим призначенням при наданні ОСОБА_2 земельної ділянки під будівництво і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а також те, що надана ОСОБА_2 земельна ділянка знаходиться в межах двох кілометрової зони прибережної захисної смуги Азовського моря та на землях природо-заповідного призначення, а також за межами населеного пункту с. Білосарайська Коса, тому рішення Мелекінської сільської ради Першотравневого району: № 5/29-1886 від 11.11.2009 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу ділянки у власність гр. ОСОБА_2В.» необхідно визнати незаконними та скасувати.

Що стосується вимоги про визнання недійсним державного акту на право власності на спірну земельну ділянку слід зазначити наступне.

Так судом встановлено, що державний акт на право власності за земельну ділянку серія ЯИ №325059, розташовану Донецька обл., Першотравневий район, с. Білосарайська Коса, вул. Приморська, 51, площею 0,05 га, кадастровий номер :02:000:2657 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд було отримано ОСОБА_2 на підставі рішення Мелекінської сільської ради: 5/29-1886 від 11.11.2009.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 173 ЗК України визначено, що межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Зазначені норми встановлювали нерозривний зв'язок між виникненням права власності на земельну ділянку з обов'язковим одержанням її власником державного акта на право власності.

Відповідно до статті 125, частини 1 статті 126 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) зокрема право власності на земельну ділянку, виникає з моменту державної реєстрації цього права та посвідчується державним актом.

Згідно з частиною 1статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

З огляду на наведене, враховуючи, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №325059 розташовану Донецька обл., Першотравневий район, с. Білосарайська Коса, вул. Приморська, 51, площею 0,0500 га, кадастровий номер :02:000:2657 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд було отримано ОСОБА_2 на підставі рішення Мелекінської сільської ради: 5/29-1886 від 11.11.2009, яке визнано судом недійсним, зазначений державний акт також є недійним.

Що стосується вимоги позивача про повернення спірної земельної ділянки у власність держави, слід зазначити наступне.

Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Судом встановлено, що власником спірної земельної ділянки є держава, розпорядження власністю з боку територіальної громади Мелекінської сільської ради відбулось поза, межами наданих повноважень тому рішення про відчуження земельної ділянки на користь ОСОБА_2 є незаконним. Оскільки рішення сільської ради про відчуження спірної земельної ділянки на користь ОСОБА_2 підлягає скасуванню, то відсутні правові підстави збереження цього майна за останньою, а тому до спірних правовідносин, які виникли безпосередньо між власником майна і його володільцем, суд застосовує положення статті 1212 ЦК України.

Також, позивачем у позовній заяві заявлено вимогу про визнання поважною причину пропуску строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом .

Щодо цього, суд зазначає, що відповідно ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня. коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Розглядаючи доводи позивача щодо позовної давності, суд зазначає, що за змістом статті 256, частини першої статті 261, частини третьої статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується та обчислюється щодо сторони у спорі. Відлік позовної давності обчислюється з моменту, коли про порушення прав дізнався або мав дізнатися орган, уповноважений на здійснення відповідних функцій, а не прокурор (постанова Верховного Суду України від 01.07.2015 № 6-178цс1527).

Разом з тим, у даній справі прокурором подано позов від свого імені (прокурор є позивачем), а прокурор, як на підставу поважності причин пропуску позовної давності вказував, що про наявність порушення інтересів держави та підстав для здійснення представництва інтересів держави йому стало відомо 21.05.2018 після надходження висновків земельно-технічної експертизи. Тому установлений ст. 257 ЦК України трьохрічний строк позовної давності щодо вимог про визнання незаконним та скасування рішення ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку пропущено з поважних причин.

В силу частини четвертої та п'ятої статті 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові; проте, якщо суд визнає поважними причини пропущення строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Закон не передбачає переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який безпосередньо розглядає спір.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Обставини вказані прокурором у позовній заяві та обставини, на які прокурор посилається в судовому засіданні, заслуговують на увагу і свідчать про наявність обєктивних перешкод, які дійсно заважали подати прокурору позов у визначений строк.

Враховуючи вищевказане, суд задовольняє клопотання прокурора про визнання причин пропущення строку позовної давності поважними.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням позовної вимоги про визнання незаконною та скасування рішення суд стягує з Мелекінської сільської ради Мангушського району Донецької області на користь позивача судовий збір у розмірі 2643 гривень, що відповідає двом вимогам немайнового характеру, а з ОСОБА_2 за позовні вимоги про визнання недійсним державного акту та зобов'язання повернення земельної ділянки суд стягує на користь позивача судовий збір у розмірі 2643 гривень, що відповідає двом вимогам немайнового характеру.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263- 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги керівника Маріупольської місцевої прокуратури №1, який діє в інтересах держави (місце знаходження за адресою: м. Маріуполь Донецької області пл.. ОСОБА_6 буд.10, ), до Мелекінської сільської ради Мангушського району Донецької області (розташованої за адресою: с. Мелекіне Мангушського району Донецької області вул. Гагаріна буд. 22 «а», ), ОСОБА_2 (проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1), треті особи: відділ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Мангушському районі Донецької області (розташований за адресою: смт. Мангущ Мангушського району Донецької області вул. Тітова буд. 83), Національний природний парк «Меотида» (розташований за адресою: с. Урзуф Мангушського району Донецької області вул. Центральна буд. 53-б), Державне підприємство «Приазовське лісове господарство» (розташоване за адресою: м. Маріуполь Донецької області вул. Євпаторійська буд. 70) про визнання незаконним та скасування рішення Мелекінської сільської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку - задовольнити у повному обсязі.

Визнати поважними причини пропуску прокурором строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом та поновити заступнику керівника Маріупольської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 строк позовної давності для звернення до суду з позовом до Мелекінської сільської ради Мангушського району Донецької області та ОСОБА_2, треті особи: відділ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Мангушському районі Донецької області, Національний природний парк «Меотида», Державне підприємство «Приазовське лісове господарство» про визнання незаконним та скасування рішення Мелекінської сільської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Визнати незаконним та скасувати рішення Мелекінської сільської ради Мангушського (Першотравневого) району Донецької області № 5/29-1886 від 11.11.2009 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу ділянки у власність гр. ОСОБА_2В.», на підставі якого останній передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,0500 га у с. Білосарайська Коса по вул. Приморській 51 із кадастровим номером :02:000:2657.

Визнати недійсним виданий відділом Держкомзему у Першотравневому районі 02.03.2010 на ім'яОСОБА_2 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №325059, який 02.03.2010 зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №19.

Зобов'язати ОСОБА_2 повернути земельну ділянку загальною площею 0,0500 га у с. Білосарайська Коса по вул. Приморській 51, вартістю 113155 грн. із кадастровим номером :02:000:2657 державі.

Стягнути з Мелекінської сільської ради Мангушського району Донецької області на користь прокуратури Донецької області (, р/р 6251, МФО 820172) судовий збір у розмірі 2643 (дві тисячі шістсот сорок три) гривні.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь прокуратури Донецької області (, р/р 6251, МФО 820172) судовий збір у розмірі 2643 (дві тисячі шістсот сорок три) гривні.

Повний текст рішення виготовлено 08.02.2019 року.

Апеляційна скарга на рішення Першотравневого районного суду Донецької області, може бути подана безпосередньо до Донецького апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.О. Демочко