Постанова

Іменем України

07 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 699/1122/14-ц

провадження № 61-8942 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач-ОСОБА_4,
відповідач-ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області у складі судді Свитки С. Л. від 08 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області у складі колегії суддів: Гончар Н. І., Корнієнко Н. В., Ювшина В. І., від 19 липня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів.

Встановив:

В серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 09 жовтня 2010 року між позивачем і покійним батьком відповідача ОСОБА_6 була досягнута домовленість про те, що ОСОБА_6 продає позивачу будинок АДРЕСА_1 за 18 000,00 грн.

На виконання вказаної домовленості позивачем передано ОСОБА_6 кошти у розмірі 18 000,00 грн, а саме: 09 жовтня 2010 року - 10 000,00 грн, 27 грудня 2010 року - 8 000,00 грн, про що ОСОБА_6 написані відповідні розписки.

ОСОБА_6 передав позивачу документи на вказаний будинок та оформив на позивача довіреність для продажу будинку строком дії до 09 жовтня 2013 року та повинен був надати кошти для нотаріального оформлення продажу будинку у розмірі 2 500,00 грн, але так їх і не надав. Договір купівлі-продажу будинку нотаріально не оформлювався.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер у зв'язку із чим договір доручення припинив свою дію.

Враховуючи викладене позивач просив стягнути з відповідача, яка є донькою ОСОБА_6 та його спадкоємцем, грошові кошти в сумі 18 000,00 грн.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 19 липня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 12 553,09 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення судів мотивовані тим, що на підставі досліджених матеріалів справи та доводів позивача вимоги позивача є обґрунтованими та з урахуванням вимог статті 1282 Цивільного кодексу України позов підлягає частковому задоволенню.

У касаційній скарзі, надісланій у серпні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_5 просить скасувати рішення Корсунь?Шевченківського районного суду Черкаської області від 08 грудня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 19 липня 2016 року та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду Черкаської області.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи неправильно застосовані норми матеріального права, а також порушені норми процесуального права. Судами не прийнято до уваги те, що позивачем пропущений строк позовної давності. В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували достовірність підписів ОСОБА_6 на розписках та довіреності. Крім того, відповідач невчасно отримала судову повістку про виклик до суду апеляційної інстанції, а тому була позбавлена можливості отримати правову допомогу, підготуватися належним чином до судового засідання та підготувати заперечення.

Правом на подачу відзиву (заперечення) на касаційну скаргу позивач не скористався.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

22 лютого 2018 року вказану справу передано на розгляд Верховного Суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій, доводи касаційної скарги не підтверджують неправильного застосування судами при розгляді справи норм матеріального права, порушення норм процесуального права з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Статтею 1281 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Частиною першою статті 1282 ЦК України встановлено, зокрема, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Судами установлено, що будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Між позивачем та ОСОБА_6 досягнуто домовленості про те, що ОСОБА_6 продає позивачу будинок АДРЕСА_1 за 18 000,00 грн.

На виконання вказаної домовленості позивачем передані ОСОБА_6 кошти у розмірі 18 000,00 грн, а саме: 09 жовтня 2010 року - 10 000,00 грн, 27 грудня 2010 року - 8 000,00 грн, про що ОСОБА_6 написані відповідні розписки.

ОСОБА_6 передав позивачу документи на вказаний будинок. Крім того, 09 жовтня 2010 року ОСОБА_6 уповноважив позивача продати належний йому будинок АДРЕСА_1 з надвірними спорудами та земельну ділянку на якій розташований даний будинок. Дана довіреність нотаріально посвідчена зі строком дії до 09 жовтня 2013 року. ОСОБА_6 повинен був надати кошти для нотаріального оформлення продажу будинку у розмірі 2 500,00 грн, але так їх і не надав. Договір купівлі-продажу будинку нотаріально не оформлювався.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер у зв'язку із чим договір доручення припинив свою дію.

Відповідач у шестимісячний термін з дня смерті ОСОБА_6 прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви нотаріусу. Відповідач, відповідно до свідоцтва про право на спадщину, набула право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2, загальною вартістю 19 422,00 грн та два грошових вклади на загальну суму 2 842,09 грн, загальна вартість успадкованого майна становить 12 553,09 грн.

Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2015 року призначено судову почеркознавчу експертизу. На виконання цієї ухвали Черкаським відділенням КНДІСЕ надано висновок від 15 жовтня 2015 року № 693/920/15-23 яким підтверджено, що вказані розписки дійсно були написані покійним ОСОБА_6

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дослідивши матеріали справи та заслухавши доводи сторін по справі дійшли правильного висновку про необхідність часткового задоволення позову. Судами правильно встановлено, що надані розписки про отримання коштів в сумі 18 000,00 грн нерозривно пов'язані із строком дії виданої на ім'я ОСОБА_4 довіреності на право продажу будинку. Відтак строк позовної давності починається з дати закінчення дії довіреності, тобто з 09 жовтня 2013 року. Позивач звернувся із позовною заявою 29 серпня 2014 року отже строк позовної давності позивачем не пропущено.

Також судами правильно визначено, що стягненню з відповідача підлягає сума у розмірі 12 553,09 грн, а не 18 000,00 грн, оскілки саме така сума відповідає частці відповідача у спадщині, яку вона прийняла після смерті ОСОБА_6

Доводи касаційної скарги вказаних висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають та фактично зводяться до переоцінки доказів, що не передбачено положеннями статті 400 ЦПК України.

Посилання відповідача у своїй касаційній скарзі на те, що судом апеляційної інстанції порушено її процесуальні права, оскільки вона невчасно отримала судову повістку про виклик до суду апеляційної інстанції, а тому була позбавлена можливості брати участь у розгляді справи, отримати юридичну допомогу та подати заперечення спростовуються матеріалами справи. Так в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідно до якого відповідач 12 липня 2016 року отримала повідомлення апеляційного суду Черкаської області про проведення 19 липня 2016 року судового засідання у зазначеній справі. Таким чином відповідач мала достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Підстави для скасування судових рішень відсутні, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

Враховуючи наведене, у суду касаційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судами попередніх інстанцій. Судовий збір за подання касаційної скарги слід покласти на особу, яка подала касаційну скаргу. Учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 та підпунктом 4 пункту 1 Розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України,

Постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_5залишити без задоволення.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 19 липня 2016 року залишити без змін.

Судовий збір за подання касаційної скарги покласти на ОСОБА_5.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Пророк

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська