Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2019 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,з участю секретаря судового засідання Брагіної І.В.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою,що втратив право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом,в якому зазначає,що на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 від 03.12.1984 р.,він є власником 27/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований у цьому будинку в 2003 р.за згодою позивача як член сім`ї власника житла,проте фактично з 2004 р.будинком не користується,особисті речі відповідача у будинку відсутні,родиннихвідносинх з позивачем ОСОБА_2 не підтримує.

Посилаючись на те,що формальна реєстрація проживання відповідача як члена його сім`ї,порушує права власника та змушує нести додаткові витрати на утримання житла,позбавляє можливості оформити субсидію,позивач просить суд з підстав,передбачених ст.405 ч.2 ЦК України,визнати відповідача таким,що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягав та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.Пояснила,що у 2003 р.він дав згоду на реєстрацію у власному будинку сина-відповідача ОСОБА_2 ,який фактично з 2004 р.у будинку не мешкає,наразі має власне житло,участі в оплаті комунальних послуг не приймає,проте добровільно реєстрацію у будинку позивача не принизив,чим створює перешкоди позивачу як власнику та позбавляє можливості оформити субсидію.

Відповідач в судове засідання не з`явився без повідомлення причин,викликався за адресою вказаного у позові місця проживання шляхом направлення судової повістки,яка повернута до суду із зазначенням про закінчення терміну зберігання,про зміну адреси проживання суд не повідомляв,відзив на позов не подав.

Згідно інформації Департаменту реєстраційних послуг ЗМР,інформація про реєстрацію відповідача ОСОБА_2 відсутня.

Інформація про розгляд Шевченківським районним судом м.Запоріжжя вказаної справи розміщена на офіційному сайті «Судова влада»,відповідач викликався в судове засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті «Судова влада» та вважається таким,що належним чином повідомлений про дату,час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст.280,281 ЦПК України суд на згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши позивача та свідка, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на жилий будинок від 03.12.1984 р.,позивачу ОСОБА_1 на праві особисто власності належить 27/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Право власності позивача зареєстровано в ОП ЗМБТІ 03.12.1984 р.за № 11374 в реєстрову книгу № 72.

З наведеного суд встановив,що позивач набув право власності на вказаний вище будинок у встановлений законом спосіб та підтвердив ці обставини належними допустимими доказами,які нічим не спростовані.

Співвласником цього будинку є ОСОБА_3 (кв.2)про що зазначено у копії технічного паспорту.

За змістом позову ОСОБА_1 зазначив,що у 2003 р.у будинку,що є його власністю,був зареєстрований відповідач ОСОБА_2 ,1972 р.н.,реєстрація відповідача була проведена за згодою позивача як власника житла.

Відповідно до ст.383,391 ЦК України,ст.157 ЖК України власник житлового будинку,квартири має право використовувати помешкання для власного проживання,проживання членів своєї сім*ї,інших осіб,вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як передбачено ст.405 ч.2 ЦК України,особа,яка за згодою власника була зареєстрована у належному йому житловому приміщенні,втрачає право користування житловим приміщенням ,якщо протягом року не проживає у ньому без поважних причин.

Свідок ОСОБА_4 в суді показала,що протягом кількох років вона проживала однією сім`єю без шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 ,вони мають спільну дитину,мешкали разом у будинку батька відповідача по АДРЕСА_2 .У 2004 р.відповідач ОСОБА_2 зустрів іншу жінку та пішов з будинку,весь цей час вона мешкає з позивачем та дитиною.Речей відповідача у будинку немає,він не приймає участі в оплаті комунальних послуг,позивач фінансово допоміг відповідачу купити власне житло,де він наразі мешкає,проте залишається зареєстрованим у будинку батька,зловживає цими обставинами та з`являється,коли йому заманеться,б`є батька,відбирає останні гроші,реєстрація відповідача перешкодила позивачу оформити субсидію.

З акту від 07.03.2019 р.,складеного ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,підписи яких завірені головою квартального комітету № 94 ОСОБА_7 ,зазначені особи засвідчили,що починаючи з 2004 р. ОСОБА_2 ,1972 р.н.,не проживає за вказаною у позові адресою,особисті речі в будинку відсутні,перешкоди у користуванні будинком йому не чиняться.

Аналізуючи наведене,суд дійшов висновку,що відповідач ОСОБА_2 ,хоча і був зареєстрований у спірному житловому приміщенні за згодою власника,проте фактично цим житлом не користувався, без поважних причин не мешкав в ньому з 2004 р.,правові підстави для подальшого користування спірним житловим приміщенням відповідачем без згоди власника відсутні,його реєстрація створює перешкоди ОСОБА_1 у користуванні та розпорядженні власністю.

На підставі ст.383,391,405 ЦК України, ст.3,10,11,57,60,212 -215,218 ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,таким,що втратив право користування житловим приміщенням 27/50 частин будинку АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення суду набирає законної сили,якщо протягом строків,встановлених ЦПК України,не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга,або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення,а у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення,зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Ю.А.Галущенко