ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1149/19 Справа № 199/8893/17 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О.Г. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до КП "Теплоенерго" Дніпровської міської ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов мотивований тим, що з 1988 року він працював на комунальному підприємстві «Дніпротепломережі», яке згодом було реорганізоване в Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради на посаді оператора котельної 3-го розряду Лівобережного теплового району.

У зв'язку з припиненням експлуатації котельні по просп.. Мануйлівському 29 у м. Дніпрі, позивач 31.10.2017 року звернувся до директора підприємства із заявою про працевлаштування, оскільки з наказом про скорочення штату позивача не ознайомили, від усної пропозиції щодо переведення на тимчасову роботу в котельну по вул.. Артеківська, 24 позивач відмовився зважаючи на зміну трудового договору та небезпечні умови праці.

Також позивач зазначає, що 21.11.2017 року у відділі кадрів підприємства його було ознайомлено з наказом про скорочення, повного переліку вакантних посад у письмовому вигляді запропоновано не було, тому на звороті наказу про скорочення дав письмову згоду на переведення на роботу в котельну по вул.. Артеківська, 24 оператором котельні.

Крім того, у позові зазначено, що позивач під загрозою звільнення за невиконання розпорядження був змушений вийти на роботу, проте 28.11.2017 року подав заяву про вимушене звільнення на підставі п.3 ст. 38 КзпП України у зв'язку із зміною трудового договору з постійної праці на тимчасову із небезпечними умовами праці. Після ознайомлення 21.11.17 року з наказом про скорочення штату та надання згоди на переведення на вакантну посаду слюсаря КВПіА, замість наказу про відповідне переведення, 22.11.17 року позивачу було вручено розпорядження №23/п про примусове переведення в котельну по вул.. Артеківська, 24 для заміщення відсутнього працівника.

30.11.2017 року позивача було звільнено з роботи на підставі п.3 ст. 38 КЗпП України з повним розрахунком. Позивач вважає, що звільнення з роботи є незаконним, оскільки позивачу було запропоновано роботу з небезпечними умовами праці, а також запропоновано переведення з постійної роботи на тимчасову, що стало підставою для відмови від запропонованої роботи. Крім того, позивачу не були запропоновані інші посади операторів котельні в Лівобережному тепловому районі, які були вільними на час скорочення цієї посади.

Зважаючи на викладене вище, з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив визнати незаконним переведення на тимчасову роботу на посаду у котельну по вул.. Артеківська, 24 у м. Дніпрі з порушенням трудового договору і відмови у працевлаштуванні при скороченні штату працівників; поновити на роботі на посаді оператора котельної 3-го розряду Лівобережного теплового району підприємства «Теплоенерго» з урахуванням згоди на переведення при скороченні штату працівників на одну з вакансій, що були наявними станом до 22 січня 2018 року; стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.03.2018 по день розгляду справи.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2018 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 та поновлено його на посаді оператора котельні 3-го розряду КП "Теплоенерго" Дніпровської міської ради; стягнуто з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 14 743,92 грн. В решті позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що розпорядження про переміщення ОСОБА_1 з оператора котельні 3 розряду по пров. Мануйлівському, 29 на котельну за адресою вул. Артеківська, 24, видано з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки відбулась зміна істотних умов праці: а саме: зміна трудового договору з постійної праці на тимчасову роботу з небезпечними умовами праці. Крім того, при звільненні позивача з посади у зв'язку із скороченням штату відповідачем не було дотримано ст. 49-2 КзпП України, яка передбачає одночасне попередження працівника про звільнення пропозицію про надання йому іншої роботи. І тільки у випадку відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу, проводиться звільнення. Встановивши, що на час попередження позивача про скорочення чисельності працівників, у тому числі в проміжок часу до його звільнення, в тепловому районі «Лівобережний» підприємства КП «Теплоенерго» були наявні посади оператора котельні III розряду та слюсаря КВПіА на роботу на постійній основі, однак позивачу вони запропоновані не були, у зв'язку з чим позивач змушений був в подальшому звільнитися з посади за ч.3 ст. 38 КзпП України, а також відсутність доказів ознайомлення позивача з усіма вакантними посадами на підприємстві, які існували на час звільнення, суд вважав, що позивача слід поновити на роботі на посаді оператора котельні 3-го розряду Лівобережного теплового району підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.03.2018 року по 12.06.2018 року у розмірі 14 743, 92 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив змінити вказане рішення суду, а саме, внести в його мотивувальну частину зміни та доповнення.

В апеляційній скарзі комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпровської міської ради посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, неповне дослідження судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що підставою розірвання трудових відносин між сторонами була заява про звільнення позивача за власним бажанням, а не скорочення чисельності штату підприємства, тоді як суд акцентував свою увагу на незаконне скорочення позивача на підприємстві. Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 було переміщено на роботу оператора 3-го розряда та залишено незмінними всі суттєві умови трудового договору (спеціальність, кваліфікація, найменування посади) та відбулась лише зміна робочого місця, а тому в даному випадку згода працівника відповідно до ч. 2 ст. 32 КзпП України не потрібна. При цьому, апелянт вказує, що переміщення ОСОБА_1 було проведено за його згодою, так як 22 листопада 2017 року він ознайомився під розпис з Розпорядженням №23/л та цього ж дня приступив до виконання своїх посадових обов'язків. Крім того, апелянт зазначає, що позивачем не було надано жодних доказів на обґрунтування наявності небезпечних умов праці на підприємстві, а тому висновки суду про зміну істотних умов праці не відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційні скарги підлягають розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, а скаргу КП «Теплоенерго» Дніпровської міської - задовольнити, з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з незаконності його переміщення з оператора котельні 3 розряду по пров. Мануйлівському, 29 на котельну за адресою вул. Артеківська, 24, при звільненні позивача з посади у зв'язку із скороченням штату відповідачем не було дотримано ст. 49-2 КзпП України, яка передбачає одночасне попередження працівника про звільнення пропозицію про надання йому іншої роботи. При цьому, встановивши, що на час попередження позивача про скорочення чисельності працівників, у тому числі в проміжок часу до його звільнення, в тепловому районі «Лівобережний» підприємства КП «Теплоенерго» були наявні посади оператора котельні 3 розряду та слюсаря КВПіА на роботу на постійній основі, однак позивачу вони запропоновані не були, у зв'язку з чим позивач змушений був в подальшому звільнитися з посади за ч.3 ст. 38 КзпП України, суд вважав, що позивача слід поновити на роботі на посаді оператора котельні 3-го розряду Лівобережного теплового району підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.03.2018 року по 12.06.2018 року у розмірі 14 743, 92 грн..

З вказаним висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, колегія суддів виходить з наступного.

Так, матеріалами справи встановлено, що позивач був прийнятий на роботу на посаду оператора 3-го розряду Лівобережного теплового району КП «Теплоенерго». Дніпровської міської ради, згідно наказу №282к від 13.09.2016 року.

На підставі Рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 831 від 14.11.2017 року «Про визначення виконання послуг із централізованого опалення житлових будинків по просп.. Мануйлівському, 21, 23, 25 та вул.. Ближній, 33», Наказу директора КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради №619 від 15.11.2017 року було припинено експлуатацію котельні за адресою: м. Дніпро, , просп.. Мануйлівський, 29 та виконано її консервацію, зобовязано начальника ВОП та ЗП Огородник Л.В. скоротити штатний розклад по котельні, розташованої по просп.. Мануйлівський, 29 у м. Дніпрі та начальника відділу кадрів зобов'язано провести скорочення штатного персоналу.

Наказом КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради № 621 від 16.11.2017 року «Про скорочення штатного розпису» з 22.01.2018 року в штатному розписі робітників ТР «Лівобережний» КП «Теплоенерго» скорочено: 5 од. операторів котельні 3 розряду з годинними тарифними ставками згідно штатного розпису; 3 од. оператора котельні (на опалювальний період) 3 розряду з годинними тарифними ставками згідно штатного розпису; 1 од. апаратника хімводоочищення 2 розряду з годинною тарифною ставкою згідно штатного розпису.

Встановлено, що 21.11.2017 року позивача було ознайомлено з Наказом про скорочення штату, а також переліком вакантних посад, а саме: оператора котельні 2 розряду на час опалювального періоду 2017-2018 роки; оператора котельні 3 розряду на час опалювального періоду 2017-2018 р; слюсаря з КВПіа 5 розряду на час опалювального періоду 2017-2018 р; електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування на час опалювального періоду 2017-2018 р 5 розряду т.р. №1; слюсаря - ремонтника на час опалювального періоду 2017-2018 р.р.№5; слюсаря-ремонтника на час опалювального періоду 2017-2018р.р.. т.р. №1; прибиральника виробничих приміщень на час опалювального періоду 2017-2018 р.р. , проте позивач від вказаних вакансій відмовився.

22.11.2017 року ОСОБА_1 ознайомився із Розпорядженням №23/л про переміщення його на іншу котельну.

28.11.2017 року ОСОБА_1 приступив до роботи для заміщення відсутнього працівника оператора котельні у зв'язку з чим начальником Лівобережного теплового району було видане Розпорядження про переміщення ОСОБА_1 - оператора 3 розряду до котельні по вул.. Артеківська, 24 м. Дніпро.

Того ж дня, 28.11.2017 року позивач подав заяву про звільнення за ч.3 ст. 38 КзпП України у зв'язку з порушенням працедавцем КЗпП України, а саме: зміною трудового договору з постійної праці на тимчасову та з небезпечними умовами праці.

Наказом №496к від 30.11.2017 року позивача було звільнено з роботи за ч.3 ст. 38 КзпП України.

Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначеною цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю і угодою сторін.

Частиною 2 статті 32 КЗпП України визначено, що не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

Вбачається, що по КП "Теплоенерго" Дніпровської міської ради діє єдина (одна на всі котельні) Інструкція оператора котельні З-го розряду, з якою позивача було ознайомлено 02 грудня 2016 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що незалежно від зміни місця роботи (котельні), - спеціальність, кваліфікація, найменування посади та функціональні обов'язки позивача лишились такими ж, а тому на таке переміщення не потребує згоди останнього.

В зв'язку із викладеним, висновок суду першої інстанції щодо незаконності розпорядження про переміщення ОСОБА_1 з оператора котельні 3 розряду по прав. Мануйлівському, 29 на котельну за адресою вул.. Артеківська, 24 та зміну трудового договору з постійної праці на тимчасову роботу є помилковим та безпідставним.

Крім того, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про переміщення позивача на посаду з небезпечними умовами праці, оскільки вказані твердження позивача є лише його припущеннями, оскільки відповідно до ст. 81 ЦПК України не підтверджені належними та допустимим доказами.

Встановивши, що на час попередження позивача про скорочення чисельності працівників, у тому числі в проміжок часу до його звільнення, в тепловому районі «Лівобережний» підприємства КП «Теплоенерго» були наявні посади оператора котельні III розряду та слюсаря КВПіА на роботу на постійній основі, проте позивачу вони запропоновані не були, суд першої інстанції залишив без уваги той факт, що звільнення позивача було здійснене на підставі ст. 38 КзпП України, а не в зв'язку із скороченням чисельності працівників.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про порушення відповідачем норм КЗпП України, також є помилковим та таким, що суперечить дійсним обставинам справи, оскільки звертаючись із заявою про звільнення із посади на підставі ст. 38 КЗпП України, позивач виявив власне бажанням на припинення трудових відносин з відповідачем, а тому законність скорочення чисельності працівників, їх переміщення по підприємству не є предметом даного позову, його предметом є, саме, незаконність звільнення.

На зазначене вище суд першої інстанції уваги не звернув, у повному обсязі обставини справи не встановив, що призвело до неправильного вирішення спору та ухвалення неправомірного рішення.

Оскаржуване рішення як таке, що суперечить вимогам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Судові витрати у розмірі 1 057,20 грн., понесені Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпровської міської ради віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради - задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2018 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Судові витрати у розмірі 1057,20 грн., понесені Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпровської міської ради віднести за рахунок держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко