Провадження № 2/761/5777/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 жовтня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Пірак М.В.,

за участі

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного теріторіального управління юстиції ,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_2. звернувся до суду з даним позовом, в якому просив зняти арешт, накладений Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві на все майно ОСОБА_2 згідно постанови від 16 травня 2013 року в рамках виконавчого провадження № 37507902 з примусового виконання виконавчого листа №2а-17692/112670 від 20 квітня 2012 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що йому в січні 2019 року, з інформаційної довідки з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта стало відомо, що все його нерухоме майно знаходиться під арештом. З вищевказаної довідки вбачається, що на майні позивача наявне обтяження, а саме арешт нерухомого майна, зареєстрований в реєстрі за № 3313633 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 37507902, виданий 16 травня 2013 року, видавник: старший державний виконавець ВДВС Шевченківського РУЮ ум. Києві Волошина М.Д. , арешт на все нерухоме майно. 11 квітня 2013 року виконавчий лист №2а-17692/112670 ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві було пред`явлено до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що 12 квітня 2013 року було винесено відповідно постанову про відкриття виконавчого провадження №37507902. В подальшому 16 травня 2013 року старшим державним виконавцем Бойко М. Д. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 11 листопада 2013 року вказане виконавче провадження №37507902 старшим державним виконавцем Бойко М.Д. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч.1 ст. 49 Закону України «про виконавче провадження», а саме направлення виконавчого провадження за належністю до іншого відділу ДВС, а саме до ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві. В подальшому на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Дарницького РУЮ у м. Києві перебував виконавчий лист № 2а-17692/112670, виданий 20 квітня 2012 року Окружним адміністративним судом м. Києва про стягнення з СПД ОСОБА_2 на користь держави заборгованість в загальній сумі боргу 2439205 грн. за рахунок заставленого майна, а саме: квартири, за адресою АДРЕСА_1 . 17 грудня 2013 р. державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Житниковим С. С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41235679 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа. Проте, станом на 04 березня 2019, арешт, накладений на майно позивача постановою від 17.12.2013 року у виконавчому провадженні №41235679, не знятий та продовжує свою чинність, зважаючи на що ОСОБА_2 обмежений в праві користування та розпорядження своїм майном, а, отже, було обмежено його право власності, в тому числі і в праві розпорядження своїм майном. На запит представника позивача начальником Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києва надано відповідь на запит, відповідно до якого вказано, що у відділі на примусовому виконанні перебував виконавчий лист №2а-17692/112670 від 20 квітня 2012 року, виданого Окружним адміністративним судом м. Києва, про стягнення з СПД ОСОБА_2 га користь держави заборгованість в загальній сумі боргу 2 439 205 грн.. 17 грудня 2013 року державним виконавцем Житніковим винесено постанову №41235679 про відкриття виконавчого провадження, копії яких направлено сторонам виконавчого провадження. 16 квітня 2015 року державним виконавцем Бабкова Т.І. керуючись п.2 ч.1ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція Закону, яка діяла на момент прийняття рішення) винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, у зв`язку з відсутністю у боржника майна. Надати більш детальну інформацію з приводу вищевказаного виконавчого документа не виявилося можливим, оскільки дане виконавче провадження знищено, Відповідно встановленого строку п.2 Розділ 11 наказу Міністерства юстиції України №1829/5 від 07 червня 2017 року Про затвердження правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби, становить три роки. Таким чином, позивач вказує на той факт, що зняти накладений арешт через державну виконавчу службу не має можливості, тому був вимушений звернутися до суду з відповідним позовом.

03.06.2019 р. Шевченківським районним судом м. Києва відкрито провадження у даній цивільній справі, вирішено питання по її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав викладених в позовній заяві. Надала згоду на ухвалення заочного рішення на підставі наявних доказів. Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про день та час судового засідання були повідомленні належним чином, причину неявки, їх поважність суду не повідомили.

Від представників відповідача у встановленому законом порядку відзиви на позов не надходили.

За таких обставин, зважаючи на положення ст.ст. ст. 223,280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду представника позивача.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази та надавши їм відповідну оцінку суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як свідчить інформаційна довідка з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта стало відомо, що все нерухоме майно ОСОБА_2 , в тому числі і квартира АДРЕСА_2 , знаходиться під арештом .

Зазначена інформаційна довідка свідчить про те, що нерухоме майно позивача перебуває під арештом, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 37507902 виданий 16.05.2013 року видавник старший державний виконавець ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Волошина М.Д.

З інформації про виконавче провадження станом на 01.02.2019 року вбачається, що на виконанні Шевченківського РВ ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві перебував виконавчий лист від 20.04.2012 №2а-17692/112670 виданий Окружним адміністративним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 2439205 грн.

В ході здійснення виконавчих дій, державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження. В подальшому виконавчий документ було направлено до ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві за належністю.

З інформації про виконавче провадження, наданої станом на 06.02.2019 року вбачається, що на виконанні Дарницького РВ ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві перебував виконавчий лист від 20.04.2012 №2а-17692/112670 виданий Окружним адміністративним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 2439205 грн. Даний виконавчий лист було повернуто стягувачеві без виконання 16.04.2015 року.

25.03.2019 року Дарницьким РВ ДВС у м. Києві ГТУЮ представнику позивача повідомлено, що у відділі, на примусовому виконанні перебував виконавчий лист №2а-17692/112670 від 20 квітня 2012 року, виданого Окружним адміністративним судом м. Києва, про стягнення з СПД ОСОБА_2 га користь держави заборгованість в загальній сумі боргу 2 439 205 грн. 17 грудня 2013 року державним виконавцем Житніковим винесено постанову №41235679 про відкриття виконавчого провадження, копії яких направлено сторонам виконавчого провадження. 16 квітня 2015 року державним виконавцем Бабкова Т.І. керуючись п.2 ч.1ст.47 Закону України «про виконавче провадження» (редакція Закону, яка діяла на момент прийняття рішення) винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, у зв`язку з відсутністю у боржника майна.

Надати більш детальну інформацію з приводу вищевказаного виконавчого документа, як свідчить відповідь Дарницького РВ ДВС у м. Києві ГТУЮ, не виявилося можливим, оскільки дане виконавче провадження знищено. Відповідно до встановленого строку п.2 Розділ 11 наказу Міністерства юстиції України №1829/5 від 07 червня 2017 року Про затвердження правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву, становить три роки. Станом на 25 березня 2019 року виконавчий лист №2а-17692/112670 від 202 квітня 2012 року повторно до Відділу не надходив.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на день виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 3 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на дату проведення виконавчих дій) передбачено, що у заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на дату проведення виконавчих дій), арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у вищезазначеній редакції виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Відповідно до ч. 5 даної статті, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

При цьому ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на дату проведення виконавчих дій) встановлено обов`язок державного виконавця зняти арешт у разі закінчення виконавчого провадження, проте не вказано порядок дій у разі повернення виконавчого листа.

Згідно з положеннями ст. 30 даного Закону, і суд погоджується з доводами представника позивача, повернення виконавчого листа і закінчення виконавчого провадження, є різними способами завершення виконавчого провадження. Таким чином, при поверненні виконавчого листа, державний виконавець дійсно не мав підстав зняти арешт.

Під час розгляду обставин, які б свідчили про те, що арешт, накладений на майно ОСОБА_2 постановою від 17.12.2013 року у виконавчому провадженні №41235679, знятий встановлено не було.

Отже, позивач ОСОБА_2 обмежений в праві користування та розпорядження своїм майном, а, отже, було обмежено його право власності, в тому числі і в праві розпорядження своїм майном.

05.10.2016 р. набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» у зв`язку із чим втратив чинність Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року.

У відповідності до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (поточна редакція Закону України «Про виконавче провадження») арешт може бути знятий за рішенням суду.

За приписами ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому приймаючи рішення по суті справи, суд приймає до уваги положення ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За приписами ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За положеннями ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Верховний Суд України висловив наступну правову позицію у справі № 6-26цс13: вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Враховуючи те, що на даний час позивач ОСОБА_2 має право на захист своїх інтересів, з огляду на відсутність доказів, які свідчать про необхідність перебування квартири, яка належить позивача на праві власності під арештом, суд вважає за можливе захистити право позивача шляхом звільнення квартири АДРЕСА_2 з під арешту.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5,11-13,76-81,141,279,280,284,287,352,354 ЦПК України, ст.ст. 317,328,391 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: Державна податкова інспекція у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві про зняття арешту задовольнити.

Звільнити з під арешту майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), накладеного згідно постанови від 16 травня 2013 року в рамках виконавчого провадження № 37507902 з примусового виконання виконавчого листа №2а-17692/112670 від 20 квітня 2012 року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст.ст. 353-357 ЦПК України до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України , у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складено 09.10.2019 року.

Суддя: