Справа №464/625/19
пр № 2/464/780/19
У Х В А Л А

07 лютого 2019 року суддя Сихівського районного суду м.Львова Мичка Б.Р., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про зобовязання до вчинення дій,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить зобовязати Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» розробити та надати технічні умови облаштування у квартирі АДРЕСА_1 для відключення від мережі центрального опалення і гарячого водопостачання та влаштування автономного опалення і гарячого водовідведення; зобовязати ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» розробити та надати технічні умови облаштування у квартирі АДРЕСА_2 для відключення від мережі центрального опалення і гарячого водопостачання та влаштування автономного опалення і гарячого водовідведення.

Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з вимогами ч.1 ст.30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є найвищою.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач просить зобов'язати відповідачів вчинити певні дії, а саме надати технічні умови облаштування у квартирі для відключення від мережі центрального опалення і гарячого водопостачання та влаштування автономного опалення і гарячого водовідведення .

Тобто, позовна заява не має жодної вимоги, яка б стосувалася будь-якого нерухомого майна.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 27-30 ЦПК).

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч.1 ст.30 ЦПК). Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов'язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об'єкти нерухомості, об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.

У зв'язку з викладеним та враховуючи положення ст. 27 ЦПК України, даний позов повинен був бути пред'явлений за загальним правилом, визначеним ст. 27 ЦПК України, тобто за місцезнаходженням відповідачів, згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - місцезнаходження юридичної особи Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго»: 79040, Львівська область, м.Львів, вул. Данила Апостола, 1, що є територією Залізничного районного суду м. Львова, а місцезнаходження юридичної особи Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз»: 79039, Львівська область, м.Львів, вул. Золота, 42, що є територією Шевченківського районного суду м. Львова.

Таким чином, адреси місцезнаходження відповідачів не відносяться до територіальності Сихівського районного суду м. Львова.

Відповідно до ч.9 ст.187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч.1 ст.31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про необхідність направлення цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про зобовязання до вчинення дій до Залізничного районного суду м.Львова, оскільки справа не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Сихівського районного суду м.Львова.

Керуючись статтями 27, 28, 30, 31, 32, 258, 260,261,353 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

цивільну справу № 464/625/19 за позовом ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про зобовязання до вчинення дій передати за підсудністю до Залізничного районного суду м.Львова.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів відповідно до вимог ст.ст. 351-356 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням Перехідних положень цього ж Кодексу.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.261 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя Б.Р. Мичка