КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 756/16227/13-ц Головуючий у 1-й інстанції суддя: Луценко О.М.

05 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Саліхова В.В.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

секретаря судового засідання: Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 15 червня 2018 року за заявою Державної іпотечної установи про заміну сторони виконавчого провадження в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, які діють в інтересах малолітнього ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чумак Юлія Валеріївна, Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Оболонський районний відділ Державної міграційної служби України в м. Києві про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року Державна іпотечна установа звернулася до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, малолітнього ОСОБА_3, в інтересах якого діють законні представники ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чумак Ю.В., Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Оболонський районний відділ Державної міграційної служби України в м. Києві про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, а саме замінити стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» його правонаступником Державною іпотечною установою.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2276/2019
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15 червня 2018 року заяву задоволено. Замінено сторону стягувача по виконанню рішення по цивільній справі № 756/16227/13-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, малолітнього ОСОБА_3, в інтересах якого діють законні представники ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Оболонський районний відділ Державної міграційної служби України в м. Києві, реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ЧумакЮ.В., про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника - Державна іпотечна установа.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні заяви. Посилається на не дослідження судом обставин, що мають значення для справи. В обґрунтування своїх доводів вказує, що за умовами мирової угоди затвердженої ухвалою Господарського суду м. Києва від 20 січня 2016 року погашення боргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» перед Державною іпотечною установою здійснюється шляхом звернення на предмет застави, укладеного в якості забезпечення за Кредитним договором та Договору відступлення права вимоги від 11 лютого 2015 року, укладеного між сторонами.

Зазначає, що умови мирової угоди не виконано та не підписано остаточний акт звірки розміру заборгованості, тому заява про заміну сторони виконавчого провадження є передчасною.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Державної іпотечної установи просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

Зазначив, що представником ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не доведено належними і допустимими доказами можливості його безпосередньо представляти інтереси Банку. Звертає увагу на те, що правонаступником по кредитному договору №18-05-И/03 від 18.07.2005 Державна іпотечна установа стала завдяки Договору відступлення прав вимоги, а не згідно мирової угоди, яка не стосується даної справи. Вказує, що Договір відступлення прав вимоги є чинним та сторонами не оскаржувався.

У судовому засіданні представник Державної іпотечної установи - Подольна О.М. заперечувала проти апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення.

Представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі з підстав наведених в ній та просив останню задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленні про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомили.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників Державної іпотечної установи та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання підлягає частковому задоволенню.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що наявні правові підстави для заміни сторони стягувача з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника Державна іпотечна установа.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів .

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26.05.2014 по справі № 756/16227/13-ц позов про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволено (т. 1, а. с. 246-254).

25.02.2015 рішенням Апеляційного суду м. Києва, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26.05.2014 змінено в частині стягнення пені, зменшивши її розмір з 1 067 235 грн. 57 коп. до 772 615 грн. 45 коп. В решті рішення суду залишити без змін. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення не звертати до виконання протягом дії Закону України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що набрав законної сили з 07.06.2014 (т. 2, а. с. 166-171).

22.06.2016 ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26.05.2014 в незмінній при апеляційному розгляді частині та рішення Апеляційного суду м. Києва від 25.02.2015 залишено без змін (т. 2, а. с. 205-212).

11.02.2015 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Державною іпотечною установою, як новим кредитором, укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 17/4-В, з метою реалізації порядку звернення стягнення на майнові права відповідно до договору застави майнових прав № 17/4-З від 11.02.2015, що укладений з метою забезпечення зобов'язань первісного кредитора за кредитним договором №17/4 від 11.02.2015. Згідно умов даного договору первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває всі права вимоги за договорами( кредитним, іпотечним, поруки, тощо), вказаних в додатках до цього договору (т. 3, а. с. 122-124).

Державна іпотечна установа зазначила, що згідно Договору про відступлення прав вимоги № 17/4-В стала новим кредитором за кредитним договором №18-05-Ип/03 від 18.07.2005, у зв'язку з чим звернулася до суду із відповідною заявою.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України однією з підстав заміни кредитора у зобов'язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а відповідно до ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Частиною 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв'язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов'язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Матеріали справи свідчать, що 11.02.2015 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Державною іпотечною установою, як новим кредитором, укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 17/4-В, з метою реалізації порядку звернення стягнення на майнові права відповідно до договору застави майнових прав № 17/4-З від 11.02.2015, що укладений з метою забезпечення зобов'язань первісного кредитора за кредитним договором №17/4 від 11.02.2015. Згідно умов даного договору первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває всі права вимоги за договорами ( кредитним, іпотечним, поруки, тощо), вказаних в додатках до цього договору (т. 3, а. с. 122-124).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про задоволення заяви щодо заміни сторони виконавчого провадження правильними.

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» зазначив, що за умовами мирової угоди затвердженої ухвалою Господарського суду м. Києва від 20 січня 2016 року погашення боргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» перед Державною іпотечною установою здійснюється шляхом звернення на предмет застави, укладеного в якості забезпечення за Кредитним договором та Договору відступлення права вимоги від 11 лютого 2015 року, укладеного між сторонами.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що умови мирової угоди не виконано та не підписано остаточний акт звірки розміру заборгованості, тому заява про заміну сторони виконавчого провадження є передчасною не можуть бути підставою для зміни або скасування ухвали суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Державна іпотечна установаправонаступником по кредитному договору №18-05-И/03 від 18.07.2005 стала відповідно до вищевказаного Договору відступлення прав вимоги.

Зазначений Договір є чинним та сторонами не оскаржувався.

Крім того, колегія суддів вважає, що мирова угода укладена між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Державною іпотечною установою, яка затверджена ухвалою господарського суду м. Києва від 20.01.2016 стосується тільки останніх та підписана Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зазначеною угодою не встановлюються та не змінюються права чи обов'язки відповідачів у даній справі.

Доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, а тому не можуть бути підставою для зміни або скасування ухвали суду першої інстанції.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги є недоведеними та такими, що не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в апеляційній інстанції.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374-375, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 15 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 07.02.2019.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

О.В.Шахова