Справа № 487/742/19
Провадження № 2-о/487/49/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2019 року м. Миколаїв

Суддя Заводського районного суду міста Миколаєва, Притуляк І.О., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_2 зацікавлена особа: ОСОБА_3 про встановлення факту що має юридичне значення.

В С Т А Н О В И В:

29.01.2019 року, ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту що має юридичне значення, а саме факт проживання дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року, разом із нею окремо від батька ОСОБА_3. В обґрунтування необхідності задоволення заяви, посилається на п.п.3 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України відповідно до якого встановлення зазначеного факту є підставою для виїзду неповнолітньої дитини за кордон без згоди одного з батьків.

Розглянувши матеріали заяви приходжу до наступного

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз'яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

З вище наведеного вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Підпунктом 3 п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України передбачено порядок виїзду з України громадян, які не досягли 16-річного віку,

в супроводі одного з батьків здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця під час пред'явлення рішення суду або органу опіки та піклування, або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав, у якому зазначено (підтверджено) місце проживання дитини з одним із батьків, який має намір виїзду з дитиною.

За положеннями ст.29 ч.3 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами,опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Порядок щодо визначення місця проживання дитини, також закріплений у положеннях ст..ст.160,161 СК України.

Таким чином, положеннями підпункту 3 п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, передбачено порядок виїзду неповнолітньої дитини за кордон, за наявності рішення компетентного органу, щодо визначення місця проживання дитини.

Таким чином між сторонами вбачається спір про право, який розглядається в порядку позовного провадження, оскільки добровільної згоди щодо вирішення питання виїзду неповнолітньої дитини за кордон ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не дійшли.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_2 слід відмовити, роз'яснивши заявнику, її вправо звернутися до суду із позовом у порядку позовного провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.258-261,315 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 зацікавлена особа: ОСОБА_3 про встановлення факту що має юридичне значення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва, протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: І.О. Притуляк