П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2019року м. Київ

Справа № 761/46273/19

Провадження: № 22-ц/824/15834/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу начальника Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд Шевченківського району» міста Києва Гуземи Володимира Анатолійовича

на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 липня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Мальцева Д.О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд Шевченківського району» міста Києва про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.08.2018 року він, керуючи автомобілем Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці В.Винниченко зі сторони вул. Павловська в сторону вул. Некрасівська потрапив у ДТП з тієї причини, що потрапив у яму на дорозі. Оскільки, на дорозі були відсутні попереджуючі знаки, було відсутнє освітлення, тобто, відсутня можливість побачити несправність дорожнього полотна, уникнути потрапляння до ями було неможливим навіть попри те, що швидкість, з якою він рухався була не більше 50 км/год. Внаслідок ДТП автомобілю було завдано матеріальної шкоди. Працівниками національної поліції був складений протокол № БД 118491, складено схему ДТП та описано пошкодження дорожнього полотна. Згідно висновку експертизи № 1308 від 28.08.2019року розмір шкоди становить 23 869, 20 грн. Також, нимдодатково було понесено витрати на евакуацію автомобіля з місця ДТП в розмірі 600, 00 грн. Оскільки предметом діяльності відповідача є виконання необхідного комплексу робіт із технічного нагляду, утримання та ремонту шляхів, підземних пішохідних переходів, вуличної зливної каналізації та інших споруд, а також виконання робіт та надання послуг по ремонту та утриманню шляхів іншим підприємствам та організаціям на основі договорів (п. 3.2.1., 3.2.2 Статуту КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва), ОСОБА_1 вважав, що саме відповідач має відповідати за завдані його майну збитки.За таких обставинпросив стягнути з відповідача на свою користь 24 469, 20 грн. завданої матеріальної шкоди та судові витрати в розмірі 704,80 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 02 липня 2019 рокупозов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд Шевченківського району» м. Києва на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, 23 869, 20 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, начальник КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд Шевченківського району» м. Києва ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не врахування обставин, що мають істотне значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що позивач є власником пошкодженого автомобіля. Також суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо визначення особи, яка була відповідальною за технічний стан дорожнього покриття та не взяв до уваги постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 07.02.2019 року. Також посилався на посадову інструкцію майстра по утриманню шляхів ШЕЮ Шевченківського р-ну, з якою був ознайомлений Осипчук А. П. , яка долучена до апеляційної скарги. Вказував, що пошкодження дорожнього покриття на вул. В.Винниченка відбулися внаслідок стихійних метеорологічних явищ: грози, дощу, що підтверджується довідкою Українського гідрометеорологічного центру Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 17.10.2018 року.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 7 листопада 2019 року відкритоапеляційне провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що його право володіння автомобілем Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 підтверджується довіреністю, виданою йому ОСОБА_4 10.07.2014 року на право користування, розпорядження вказаним автомобілем. Вважає, що суд першої інстанції вірно вказав, що відсутність складу адміністративного правопорушення в діях майстра ОСОБА_5 не звільняє від відповідальності КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд Шевченківського району» за завдану йому майнову шкоду. Також посилався на письмові пояснення, відібрані його представником у громадянки ОСОБА_6 20.11.2019 року. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 19.08.2018 о 03 год. 40 хв. в м. Києві по вул. В. Винниченка, 18, ОСОБА_1 , керуючи належим йому автомобілем «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, причиною якої став провал (вибоїна, яма), що утворився на проїзній частині за вказаною вище адресою, і в який потрапив вищевказаний автомобіль.

Актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 19.08.2018 року встановлено, що експлуатаційний стан ділянки в м . Києві по вул. В.Винниченка, 18 не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97 за показниками покриття проїзної частини та має яму (довжина 1, 70 м., ширина 1, 10 м., глибина 1, 80 м). Також встановлено, що на вказаній ділянці дорожні роботи не проводились, знаки відсутні, дорожня розмітка відсутня.

За результатами обстеження ділянку визнано незадовільною та складено протокол про адміністративне правопорушення від 17.10.2018 року серії БД № 118491 за ч. 4 ст. 140 КУпАП відносно ОСОБА_5 , який обіймає посаду майстра в КП «ШЕУ Шевченківського району», а саме, за недотримання норм та стандартів в утриманні дорожнього покриття та забезпечення безпеки дорожнього руху.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.02.2019 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 140 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до схеми ДТП, складеної працівниками патрульної поліції 19.08.2018 року, транспортний засіб ОСОБА_1 отримав пошкодження вихлопної труби та бензобаку.

Згідно Звіту № 1308 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, складеного 28.08.2018 року ФОП ОСОБА_7 , вартість відновлюваного ремонту з урахуванням зносу та вартість завданого матеріального збитку становить 23 869, 20 грн.

Відповідно до листа Укргідрометцентру Державної служби з надзвичайних ситуацій України від 17.10.18 року № 01-20/1219 вночі 18 та 19 серпня 2019 року через територію Києва та Київської області проходив активний атмосферний фронт, який зумовив грози, зливові дощі, град та штормовий вітер.

Протоколом № 45 від 21.08.2018 року постійної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних стацій В.о. КМР (КМДА) прийнято ряд рішень щодо вжиття необхідних заходів щодо забезпечення безпечної життєдіяльності населення, функціонування міського господарства у зв`язку з ускладненням погодних умов на території м. Києва.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 частково, суд першої інстанції, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми завданої матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 23869,20 грн. Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених останнім на евакуацію автомобіля з місця ДТП в розмірі 600 грн., суд першої інстанції вважав, що такі витрати задоволенню не підлягають, оскільки до матеріалів справи не надано відповідних доказів на підтвердження вказаних обставин.

Ураховуючи правові висновки Верховного Суду, висловлені у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 369/4095/16-ц та від 13 лютого 2019 року у справі № 0508/1310/2012, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

У частині 1 статті 24 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху встановлює. Вимоги до експлуатаційного стану», який чинним від 01 січня 1998 року (далі - ДСТУ 3587-97).

Ці вимоги ДСТУ 3587-97 є обов`язковими.

Автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів.

Гранична глибина окремих осідань, вибоїн не повинна перевищувати 4 см для доріг І - III категорій і груп А, Б вулиць і доріг населених пунктів;6 см - для решти категорій і груп.

У разі перевищення зазначених розмірів окремих осідань, ям, вибоїн, напливів терміни їх ліквідації не повинні перевищувати для групи Б: магістральнихвулиць загальноміського значення безперервного і регульованого руху, районного значення (транспортно-пішохідні) 1 доби; для групи В: вулицьі доріг місцевого значення (житлові, промислово-складські, проїзди) 3 діб.

У всіх випадках у разі виявлення будь-яких відхилень від вимог цього стандарту, а також на період проведення дорожніх робіт повинні негайно встановлюватися технічні засоби організації дорожнього руху та вводитися обмеження швидкості.

Відповідно до пункту 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року (далі - Єдині правила), ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління «Укравтодору», а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів (пункт 11 розділу 2 «Обов`язки і права власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій» Єдиних правил).

Відповідно до п. 3.1. Статуту КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 19.12.2001 № 2738 з подальшими змінами до нього (далі по тексту - Статут), підприємство створено з метою забезпечення безпечного руху транспорту та пішоходів по закріпленій шляховій мережі.

Предметом діяльності підприємства є виконання необхідного комплексу робіт із технічного нагляду, утримання та ремонту шляхів, підземних пішохідних переходів, вуличної зливної каналізації, каналів, канав, туалетів та інших споруд; виконання робіт по ремонту та утриманню шляхів іншим підприємствам та організаціям на основі договорів; надання платних послуг населенню; запровадження досягнень науково-технічного прогресу і механізації в підприємстві; здійснення іншої господарської діяльності, передбаченої законодавством України (п. 3.2. Статуту).

Згідно п. 7.1. Статуту, управління підприємством здійснюється начальником.

При цьому, відповідно до положень пп. 7.3.2. Статуту, начальник підприємства, серед іншого, несе персональну відповідальність за невиконання покладених на підприємство завдань, визначених цим Статутом.

Ураховуючи що, КП ШЕУ Шевченківського району є балансоутримувачем вулично-дорожньої мережі в Шевченківському р-ні м. Києва, в якому сталась ДТП за участю автомобіля позивача, до обов`язків якого входить здійснювати постійний контроль за станом усіх елементів дороги та розташованих на ній каналізаційних споруджень, проте допустив бездіяльність, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для покладення на нього обов`язку відшкодування ОСОБА_1 завданої майнової шкоди відповідно до статті 1166 ЦК України, та вважає правильним стягнути з відповідача на корить позивача матеріальну шкоду в розмірі 23 869, 20 грн.

Також колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо відмови у стягненні з відповідача на користь позивача витрат, понесених останнім на евакуацію автомобіля з місця ДТП в розмірі 600, грн., оскільки з квитанції № 1584957 неможливо встановити яка саме транспортна послуга надавалась та дату її надання.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні жодні документи, які підтверджували право володіння ОСОБА_1 транспортним засобом Skoda Fabiaреєстраційний номер НОМЕР_1 , що позбавляє його права на відшкодування шкоди, як власника ушкодженого автомобіля, спростовуються долученою ОСОБА_1 до відзиву на апеляційну скаргу копією довіреності, виданої 10.07.2014 року ОСОБА_8 , якою уповноважено ОСОБА_1 користуватися, розпоряджатися належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 автомобіля марки SkodaFabia 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Довіреність видана строком на 10 років та посвідчена приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Київської області. Вказана довіреність не відкликана.

Щодо посилань скаржника на те, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.02.2019 року провадження у справі про притягнення на до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 140 КУпАП було закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, колегія суддів відмічає наступне.

Як убачається із матеріалів справи, закриваючи провадження у справі про притягнення на до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 140 КУпАП суд виходив із недоведеності тієї обставини, що саме ОСОБА_5 є відповідальним за утримання дорожнього покриття на вказаній ділянці дороги. Матеріали справи не містять доказів вини саме майстра КП «ШЕУ Шевченківського р-ну м. Києва» - ОСОБА_5 .

Дані обставини, встановлені судом в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України не потребують доказування при розгляді даної справи та свідчать про недоведеність відповідальності майстра КП «ШЕУ Шевченківського р-ну м. Києва» - ОСОБА_5 за утримання дорожнього покриття на вказаній ділянці дороги, і як наслідок його вини.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно не взяв до уваги такі заперечення відповідача з огляду на те, що відсутність складу адміністративного правопорушення в діях окремої особи, працівника КП «ШЕУ Шевченківського р-ну м. Києва», майстра - ОСОБА_5 з підстав недоведеності факту його відповідальності за вчинення чи не вчинення відповідних дій, не звільняє від відповідальності відповідача, як юридичну особу, за завдану майнову шкоду.

Доводи апеляційної скарги про те, що до розмиття дорожнього полотна на вул. В.Винниченка призвели грози, зливові дощі, град та штормовий вітер, тобто, небезпечні метеорологічні явища, що підтверджується довідкою Українського гідрометеорологічного центру Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 17.10.2018 року № 01-20/1219, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані з огляду на те, що відповідачем будь-яких доказів на підтвердження того факту, що провал (вибоїна, яма) виникла на дорозі саме внаслідок природних явищ суду не надано, як і не надано доказів, що КП «ШЕУ Шевченківського р-ну м. Києва» вживались будь-які дії, направлені на своєчасне усунення вказаного пошкодження проїзної частини або встановлення попереджувальних знаків для забезпечення безпеки дорожнього руху.

Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є однією із основних засад судочинства (пункт 3 частина 1 статті 129 Конституції України).

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Згідно з ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частиною 3 ст.367 ЦПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

З огляду викладене, колегія суддів не приймає додані до апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу нові докази, зокрема, пояснення, відібрані представником ОСОБА_1 у громадянки ОСОБА_6 20.11.2019 року та копію посадової інструкції майстра по утриманню шляхів ШЕУ Шевченківського р-ну, оскільки вони не були предметом дослідження суду першої інстанції.

Будь-яких клопотань про долучення доматеріалів справи вказаних доказів або їх забезпечення позивачем та відповідачем в суді першої інстанції заявлено не було, а також не обґрунтовано та не наданодоказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від них.

З урахуванням вказаних обставин та наявних в матеріалах справи доказів, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні усіх обставин справи, дійшов правильного висновку про те, що причинами ДТП 19 серпня 2018 року, а, отже, й причинами заподіяння позивачу матеріальної шкоди, є незабезпечення безпеки дорожнього руху - неналежне виконання обов`язків КП «ШЕУ Шевченківського р-ну м. Києва».

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга начальника Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд Шевченківського району» міста Києва Гуземи В. А. підлягає залишенню без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 липня 2019 року залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу начальника Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд Шевченківського району» міста Києва Гуземи Володимира Анатолійовича залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль