Справа № 159/6339/18
Провадження № 2/159/282/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Наваляного Т.Д.,

з участю секретаря Спасюк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом заяву ОСОБА_1 до Дубівської обєднаної територіальної громади Ковельського району Волинської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору міськрайонне управління Держгеокадастру у Ковельському районі та м. Ковелі про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою до Дубівської обєднаної територіальної громади Ковельського району Волинської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору міськрайонне управління Держгеокадастру у Ковельському районі та м. Ковелі про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 23.01.2014 помер її чоловік ОСОБА_2 За життя ОСОБА_2 в користування була надана земельна ділянка площею 0,1000 га. для ведення особистого підсобного господарства. Так, рішенням сесії Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області від 22.03.1995 № 3/1 «Про приватизацію земельних ділянок», ОСОБА_2 надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею 0,10 га. для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в с. Дубове, Ковельського району, Волинської області. Після смерті ОСОБА_2 позивач звернулась до нотаріуса за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини, однак в оформленні права власності на земельну ділянку позивачу було відмовлено з підстав відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів. Оскільки спадкодавець за життя розпочав процес приватизації земельної ділянки, однак її не завершив у звязку зі смертю, реалізація спадкових прав позивача можлива лише в судовому порядку з підстав, передбачених ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, ст.ст. 116, 125 та п.2 розділу Х Перехідних положень Земельного Кодексу України.

Позивач в судове засідання не зявилась, подала суду заяви про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, з підстав, викладених у заяві та просить його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Представник міськрайонного управління Держгеокадастру у Ковельському районі та м. Ковелів судове засідання не зявився.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

З копії архівного витягу з рішення сесії Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області від 22.03.1995 № 3/1 «Про приватизацію земельних ділянок» вбачається, що ОСОБА_2 надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею 0,10 га. для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в с. Дубове, Ковельського району, Волинської області.

Копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ, виданого 24.01.2014 Дубівською сільською радою Ковельського району Волинської області доводиться та обставина, що ОСОБА_2 помер 23 січня 2014 року у віці 54 роки.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2, який помер 23.01.2014 була заведена спадкова справа № 218-2014.

Позивач ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги, після смерті чоловіка ОСОБА_2 звернулась до державного нотаріуса Ковельської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється у способи, передбачені ст. 152 ЗК України, в тому числі і шляхом визнання права.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до положень ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

Згідно з абзацом 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя розпочав процедуру приватизації земельної ділянки площею 0,10 га. для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в с. Дубове, Ковельського району, Волинської області і на час смерті її не завершив.

Враховуючи, що рішення про передачу ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки прийнято у 1995 році, до спадкових правовідносин у даній справі підлягають застосуванню вищенаведені Перехідні положення Земельного кодексу України.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Згідно з наданих розяснень, правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право.

За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті чоловіка, набула право на спадкування усіх прав та обовязків, що належали останньому за життя, включно й з правом на завершення приватизації земельної ділянки.

Керуючись ст. ст. 12-13, 19, 141, 247, 258-259, 265 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1218, 1225, 1261 ЦК України, ст.ст. 116, 125, абз.2 п.1 розділу Х Перехідних положень Земельного Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації земельної ділянки та державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, площею 0.1000 га. для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться на території Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області та була передана у приватну власність ОСОБА_2 на підставі рішення Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області № 3/1 від 22.03.1995 «Про приватизацію земельних ділянок», в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який помер 23 січня 2014 року.

Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:ОСОБА_3