Ухвала

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 161/4756/19

провадження № 61-16866ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Дундар І. О. розглянув заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 про відвід судді-доповідача Тітова М. Ю. у справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії державного виконавця, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 квітня 2019 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 31 липня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_3 у вересні 2019 року засобами поштового зв`язку подаликасаційну скаргудо Верховного Суду на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 квітня 2019 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 31 липня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у складі судді-доповідача Тітова М. Ю. подану касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: надання права звернутися до суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження та навести підстави для поновлення строку, надавши відповідні докази, сплатити судовий збір і надати копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

На виконання ухвали Верховного Суду від 19 вересня 2019 року особами, які подали касаційну скаргу, надано до суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, сплачено судовий збір.

Ухвалою Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у складі судді-доповідача Тітова М. Ю. продовжено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 строк на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: надання клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з належними доказами поважності пропуску строку та копій касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

У грудні 2019 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 про відвід судді-доповідача Тітова М. Ю., яка обґрунтована тим, що суддя Тітов М. Ю. прямо зацікавлений у розгляді справи, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді.

Ухвалою Верховного Суду від 11 грудня 2019 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 про відвід судді-доповідача Тітова М. Ю. визнано необґрунтованою.

У частині другій та третій статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

17 грудня 2019 року на виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК України заяву про відвід судді-доповідача Тітова М. Ю. в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України, передано судді Верховного Суду Дундар І. О.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Частиною восьмою статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (частина одинадцята статті 40 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49 - 52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).

Аналіз заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 про відвід судді-доповідача Тітова М. Ю. підтверджує, що в ній викладено незгоду заявників із процесуальним рішенням судді-доповідача Тітова М. Ю., що відповідно до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу судді, і не свідчить про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись статтями 36, 40, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 про відвід судді-доповідача Тітова М. Ю. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. О. Дундар