Провадження № 2/760/2428/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Гаєвської С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 27.07.2018 р. звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, в якому просив:

зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.05.2012 р. і до його повноліття, що стягуються на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05.10.2012 р. (справа № 2609/1427/12);

стягувати з нього на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили;

у зв'язку із зменшенням розміру аліментів, припинити стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, що стягувалися на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05.10.2012 р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2012 р. за позовом ОСОБА_2 до нього, третя особа: Орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, його було позбавлено батьківських прав відносно дитини, а саме сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено опіку та призначено опікуном дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2.

Крім того, даним рішенням стягнуто з нього аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.05.2012 р. і до його повноліття.

Позивач посилається на те, що з 20 квітня 2012 р. він перебував з ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі. Даний шлюб зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис за № 351). На даний час вони шлюбні відносини припинили.

Від спільного шлюбу у них є двоє дітей: донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та донька - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

За заявою ОСОБА_5 29.03.2018 р. судовим наказом у справі № 379/302/18, який виданий Таращанським районним судом Київської області, з нього утримуються аліменти на утримання малолітніх дітей: доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та доньки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину окремо, до досягнення дітьми повноліття.

Тому, в зв'язку зі зміною його сімейного стану, а саме народження двох дітей, та погіршенням матеріального стану, а саме його заробітна плата не дозволяє в повній мірі сплачувати аліменти на утримання трьох дітей. Внаслідок чого за ним утворилася заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка станом на 01.06.2018 р. становить 65902,90 грн.

При цьому, як зазначає позивач, він офіційно працює та отримує мінімальну заробітну плату в сумі 3800 грн., тому вимушений звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на неповнолітню дитину.

Таким чином, враховуючи викладене, оскільки його сімейний та матеріальний стан змінився, позивач вважає, що є всі наявні підстави для зменшення розміру аліментів до 1/6 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначених рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05.10.2012 р.

01.10.2018 р. до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у позовних вимогах в повному обсязі. У підзиві відповідач зазначила, що рішення Солом'янського районного суду м. Києва позивачем ОСОБА_1 не виконувалось та аліменти вчасно не сплачувались. В результаті чого у позивача, боржника за виконавчим провадженням ВП №35352600, станом на 12.02.2018 р. наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 144175,63 грн., згідно довідки-розрахунку від 12.02.2018 р. та постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 22.02.2018 р. З лютого 2018 р. по час отримання нею позову, позивач ОСОБА_1 також не сплачував аліментів на дитину.

При цьому, відповідач не заперечує право позивача на зменшення розміру аліментів, але, виключно, з дня пред'явлення ним такого позову до суду. Разом з тим, вимоги позивача про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.05.2012 р. і до його повноліття, що стягуються на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05.10.2012 р., а також вимоги про припинення стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, що стягувалися на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05.10.2012 р., у зв'язку із зменшенням розміру аліментів, відповідач вважає необґрунтованими.

Сума наявної заборгованості по аліментам станом на дату подання ним позову - 27 липня 2018 р., повинна бути сплачена відповідачем у повному розмірі. На сьогодні, позивач суму аліментів сплачує нерегулярно та невчасно.

Таким чином, відповідач визнає позовні вимоги частково та не заперечує проти вимоги в частині стягнення з позивача на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

16.10.2018 р. до суду від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач повністю підтримує свої позовні вимоги, просить позов задовольнити, а обставини, викладені відповідача у відзиві на позовну заяву, вважає такими, що не відповідають дійсності.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, та надані докази.

Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти позову, просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог. При цьому, відповідач зазначила суду, що не заперечує проти вимоги в частині стягнення з позивача на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Суд, заслухавши пояснення позивача, пояснення відповідача та її представника, врахувавши їх доводи та вивчивши надані письмові докази у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1, є батьком малолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 09.12.2011 р. (повторно).

Так, згідно даних свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 в графі батьки зазначено: батько - ОСОБА_1, мати - ОСОБА_8.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2012 р., позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-я особа: Орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, призначення опікуном та стягнення аліментів, - задоволено.

Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав відносно дитини: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Встановлено опіку та призначено опікуном дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_2.

Стягнуто щомісячно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянина Турецької Республіки, аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.05.2012 року, і до його повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 214 гр. 60 коп. судового збору на користь держави.

Як вбачається з розпорядження Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 01.11.2012 р. № 647, малолітньому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Взято до відома, що малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, згідно з рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2012 року, влаштований під опіку тітки, ОСОБА_2.

Позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, оскільки з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини, змінився його сімейний та матеріальний стан, він став батьком ще двох дітей від другого шлюбу, на утримання яких він також сплачує аліменти, відповідно до судового наказу, виданого 29.03.2018 р. Таращанським районним судом Київської області у справі № 379/302/18.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.ч. 7, 10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Так, встановлено, що позивач, ОСОБА_1 з 20 квітня 2012 р. перебував у зареєстрованому шлюбу з гр. ОСОБА_5.

Від цього шлюбу позивач, ОСОБА_1 має двох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 виданого Виконавчим комітетом Крутогорбівської сільської ради Таращанського району Київської області 08.11.2012 р., та доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 виданого Виконавчим комітетом Крутогорбівської сільської ради Таращанського району Київської області 01.04.2015 р.

Вбачається, що рішенням Таращанського районного суду Київської області від 17.04.2018 р., шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1, зареєстрований 20 квітня 2012 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 351, - було розірвано.

29.03.2018 р. Таращанським районним судом Київської області видано судовий наказ, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_10, в розмірі однієї третини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.03.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Як вбачається з довідки про доходи, позивач, ОСОБА_1 працює у фізичної особи - підприємця ОСОБА_10 на посаді офіціанта. Загальна сума доходу за період з 22.03.2018 р. по 31.05.2018 р. без урахування аліментів становить 8867,00 коп.

Відповідно до довідки - розрахунку заборгованості по аліментам, складеної головним державним виконавцем УДВС Дніпровського РВ ДВС м. Київ 07.06.2018 р., за період з 29.05.2012 р. по 01.06.2018 р., згідно з виконавчим листом № 2-3985/12 від 25.10.2012 р., виданим Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_11, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.05.2012 р., - загальна заборгованість ОСОБА_1 станом на 01.06.2018 р. становить 65902,90 грн.

Вбачається, що 22.02.2018 р. головним державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві винесено постанову ВП № 35352600 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, якою встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_12, за межі кордону України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 2-3985/12, що виданий Солом'янським районним судом м. Києва від 25.10.2012 р.

Згідно довідки про розмір сплачених аліментів, складеної головним державним виконавцем Таращанського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області, згідно з судовим наказом № 379/302/18, який видано 27.04.2018 р. Таращанським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_10, в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.03.2018 року і до досягнення дітьми повноліття, за період з 01.06.2018 р. по 06.10.2018 р. ОСОБА_1 сплачено 6000,00 грн.

Таким чином, судом встановлено, що з моменту постановлення рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2012 р. про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача його сімейний та матеріальний стан суттєво змінилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у справі № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)».

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до наведених вище положень закону, зміна розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку обставин, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із сторін. Тобто розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, судом встановлено, що з моменту постановлення рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05.10.2012 р. у справі № 2609/14271/12 (провадження № 2-3985/12) про стягнення з позивача на користь відповідача, ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.05.2012 р. і до його повноліття, матеріальний та сімейний стан позивача суттєво змінились. Так, позивач є батьком ще двох малолітніх дітей, на утримання яких він сплачує аліменти відповідно до судового наказу, виданого 29.03.2018 р. Таращанським районним судом Київської області. Разом з тим, позивач є працездатною особою, працює та отримує стабільний дохід.

Відповідач в судовому засіданні не заперечувала право позивача на зменшення розміру аліментів та зазначила суду, що не заперечує проти вимоги в частині стягнення з позивача на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, а також приймаючи до уваги положення ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та положення Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік», відповідно до якого з 01.07.2018 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 1944 грн., суд приходить до висновку про можливість зменшення розміру аліментів, призначених рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05.10.2012 р., та стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Що стосується вимог позивача про припинити стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, що стягувалися на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05.10.2012 р., у зв'язку із зменшенням розміру аліментів, то слід зазначити наступне.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

При цьому, Розділом VI ЦПК України регулюються процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Тому позовні вимоги в іншій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 7, 141, 180-184, 192 СК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/3 від усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05.10.2012 року та стягувати з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття дитини.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.01.2019 р.

СУДДЯ: Кушнір С.І.