Справа № 185/9656/17
Провадження № 2/185/160/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 грудня 2019 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Гаврилова В.А.

при секретареві Кириленко Л.Г.,

за участю представників: позивача Коваль Ю.В. , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість по кредитній угоді у сумі 70 758,50 грн., судові витрати. Позов мотивував тим, що 19.10.2010 року з відповідачем було укладено кредитний договір. Договір оформлено підписом заяви. Відповідач отримав кредит у сумі 16500,00 гривень у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. Погашення кредиту повинно здійснюватись за умовами договору. Відповідач порушив умови договору. Кредит та плата за користування кредитом частково не сплачені. Сума заборгованості становить: кредит - 23903,88 грн., заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 12366,25 грн., пеня 30624,73грн, штрафи 500 грн. та 3345,64 грн.

Відповідач надав суду відзив на позов в яких визнав факт укладання договору на отримання кредиту на суму 15300грн. також пояснив, що 26.03.2016 року банк надав йому кредит у розмірі 15303,76 грн, який він частково погасив, заборгованість становить 9732, 11 грн. Вважає, що розмір пені слід зменшити до 5000 грн. У стягненні штрафів слід відмовити.

Позивач надав суду в відповідь на відзив, яким вказав про те, що крім отриманого кредиту відповідач 26.03.2016 року скористався послугою «оплата частинами». Відповідачу неодноразово робився перевипуск карток. Розрахунок заборгованості є обґрунтованим.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним у позові.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали. Дали пояснення аналогічні викладеним у відзиві. Заявили, що депозит не відкривали.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали приходить до наступного.

19.10.2010 року ОСОБА_3 підписав заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. У вказаній заяві зазначено, що вона разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають Договір про надання банківських послуг.

До Договору про надання банківських послуг банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг.

На підставі заяви відповідач отримав кредит у розмірі 16 500 грн.

До звернення позивача до суду відповідач неодноразово звертався до позивача, який перевипускав кредитні картки, якими він користувався отримуючи гроші. Вказане підтверджено довідкою про отримання відповідачем карток /а.с.87/, фотографіями відповідача з отриманими картками та випискою про рух коштів, згідно з якою відповідач користувався рахунком до 01.04 2016 року ./а.с. 46-58/

26.03.2016 року відповідач скористався послугою «оплата частинами» і отримав гроші у сумі 15303,76. Вказаний факт підтверджено випискою ./а.с 55/

Даний факт визнаний відповідачем. /а.с.42/

Відповідач перестав виконувати прийняті на себе зобов`язання.

Станом на 12.11.2017 року заборгованість за кредитним договором становить 70758,50 грн, з яких: 23903,88 грн - тіло кредиту, 12366,25 грн - відсотки за користування кредитом , пеня 30642,73 грн, штраф 3845,64грн .

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частинами першої, другої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Умови договорів приєднання розробляються банком то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Викладене приводить до висновку , що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України, встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

У анкеті-заяві позичальника від 19.10.2010 року процентна ставка не зазначена.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 05 квітня 2011 року, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витягом з Умов та правил надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Викладене приводить суд до висновку про те, що у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом.

Без наявності доказів про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, що містяться у матеріалах цієї справи, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 19.10.2010 року шляхом підписання анкети-заяви. Відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Викладене приводить суд до висновку, що при укладенні договору з відповідачем банк не дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження з споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Таким чином суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за процентами, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача щодо їх сплати позивачу у анкеті-заяві від 19.10.2010 року. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, не може вважатися у цій справі складовою частиною спірного кредитного договору.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`являв.

З аналогічних підстав не підлягають задоволенню вимоги про стягнення нарахованої пені та штрафів.

Укладений між сторонами кредитний договір від 19.10.2010 у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті.

Частиною 2 статті 530 ЦК України встановлено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів погоджується, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Викладене приводить суд до висновку про те, що вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення основної заборгованості за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 23903,88 грн. підлягають задоволенню

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного , керуючись ст. ст. 251,257, 258, 1054 ЦК України ст.ст.209-213 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 23903,88( двадцять три тисячі дев`ятсот три гривні 88 коп.) грн, судовий збір у сумі 1600 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: В. А. Гаврилов