Справа № 161/2706/18
Провадження № 6/161/592/19
У Х В А Л А

17 грудня 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Мельничук Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку подання приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, -

В С Т А Н О В И В :

Приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Пирога С.С. своє подання мотивує тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. перебуває виконавче провадження №60096512 з примусового виконання виконавчого листа № 161/2706/18, виданого 17.09.2019 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 5000 доларів США. 19 вересня 2019 року приватним виконавцем було винесено постанову відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного рішення суду та розпочато його примусове виконання. На виконання вимог ч.2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», 19.09.2019р. було винесено постанову про арешт коштів та майна боржника, яка була надіслана для виконання до банківських установ України.

Відповідно до відповідей, що надійшли із банківських установ на виконання постанови про арешт коштів та майна боржника, на рахунках боржника відсутні кошти для задоволення вимог стягувача в повному обсязі. Відповідно до відповідей, які надійшли на запити приватного виконавця, за боржником також будь-якого майна не зареєстровано.

Так, відповідно до відповіді управління Держпраці у Волинській області за боржником об`єктів підвищеної небезпеки, великотонажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, а також об`єктів котлонагляду та підіймальних споруд не зареєстровано.

Згідно відповіді Головного управління Держпродспоживслужби у Волинській області за ОСОБА_1 трактори, самохідні шасі, самохідні сільськогосподарські, дорожньо-будівельні і меліоративні, причіпні та начіпні машини не зареєстровані.

Відповідно до електронної відповіді сервісного центру УМВС України відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби. Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, за боржником не виявлено зареєстрованих земельних ділянок. Як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником об`єктів нерухомого майна не зареєстровано.

Для встановлення факту перебування боржника у зареєстрованому шлюбі, приватним

виконавцем було надіслано запит до відділу ДРАЦС УДР ГТУЮ у Волинській області, відповідно до відповіді відділу ДРАЦС УДР ГТУЮ у Волинській області №16034/02.1-04-34 від 27.09.2019р встановлено, що боржник ОСОБА_1 з 14.10.2012р перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено актовий запис про шлюб № 1323 від 14.10.2012р.

З метою виявлення майна, що належить на праві спільної сумісної власносиі подружжя, титульним власником якого є дружина боржника - ОСОБА_3 , приватним виконавцем було надіслано відповідні запити до органів та установ, що здійснюють реєстрацію права власності на об`єкти рухомого та нерухомого майна, та здійснено пошук у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно відповіді ТСЦ МВС 0741 у Волинській області встановлено, що згідно інформаційних баз даних, станом на 02.11.2019р за ОСОБА_3 30.08.2019р зареєстровано транспортний засіб марки «OPEL VECTRA», номерний знак НОМЕР_1 , 2003 року випуску. Оскільки вищезазначений транспортний засіб, набутий ОСОБА_3 під час перебування у зареєстрованому шлюбі, то в силу ст. 60 Сімейного кодексу України є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Посилаючись на вищенаведене, заявник просить суд визначити частку боржника ОСОБА_1 у автомобілі марки «OPEL VECTRA», номерний знак НОМЕР_1 , 2003 року випуску, яким останній володіє разом із дружиною ОСОБА_3 .

Приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Пирога С.С. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно з якою подання підтримує.

ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи без його участі, згідно з якою подання підтримує.

Будучи належним чином повідомленими, заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, що відповідно до вимог ст. 443 ЦПК України не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Дослідивши матеріали справи, та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке.

Як випливає із змісту ч.1 ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

За змістом ч.1-2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Як передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2019 року частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 19500 доларів США, що в переводі на гривні за курсом Національного Банку України, станом на 12.06.2019р., становить 514312,50грн., 5143,13грн. судових витрат., та 3000грн. за надання правничої допомоги; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 5000 доларів США, що в переводі на гривні за курсом Національного Банку України, станом на 12.06.2019р., становить 131875грн., 1318,75грн.судових витрат., та 2000грн. за надання правничої допомоги.

Як випливає з матеріалів справи, рішення суду на даний час боржником ОСОБА_1 не виконано.

Судом встановлено, що з метою примусового виконання рішень про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчий лист у справі 161/2706/18-ц , який у добровільному порядку також не виконано.

Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. перебуває виконавчий лист Луцького міськрайонного суду №161/2706/18 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 19 500 доларів США, 5143,13 грн судових витрат та 3000 грн за надання правничої допомоги.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. від 19 вересня 2019 року за вищевказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження, зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно (ВП №60096278).

19 вересня 2019 року приватним виконавцем винесено постанови про арешт коштів та майна боржника, яким було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, а також на майно (цінності) боржника, що знаходяться на зберіганні в банку на підставі договорів боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком, та належить боржнику, а також на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Відповідно до відповідей банківських установ на рахунках боржниці кошти відсутні. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що за боржником нерухоме майно не зареєстроване. З відповідей ДФС України та ПФУ боржник не має відкритих рахунків в банківських установах та не отримує ніяких доходів.

Частиною 5 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в імперативній формі встановлено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Як випливає з матеріалів справи, з метою виявлення майна боржника, на яке відповідно до Закону можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу, приватним виконавцем було надіслано відповідні запити до органів та установ, що здійснюють реєстрацію права власності на об`єкти рухомого та нерухомого майна, та здійснено пошук у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Для встановлення факту перебування боржника у зареєстрованому шлюбі, приватним

виконавцем було надіслано запит до відділу ДРАЦС УДР ГТУЮ у Волинській області.

Відповідно до відповіді відділу ДРАЦС УДР ГТУЮ у Волинській області №16034/02.1-04-34 від 27.09.2019р встановлено, що боржник ОСОБА_1 з 14.10.2012р перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено актовий запис про шлюб № 1323 від 14.10.2012р.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної тичини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, проба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, - набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

З метою виявлення майна, що належить на праві спільної сумісної власносиі подружжя, титульним власником якого є дружина боржника - ОСОБА_3 , приватним виконавцем було надіслано відповідні запити до органів та установ, що здійснюють реєстрацію права власності на об`єкти рухомого та нерухомого майна, та здійснено пошук у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно відповіді ТСЦ МВС 0741 у Волинській області встановлено, що згідно інформаційних баз даних, станом на 02.11.2019р за ОСОБА_3 30.08.2019р зареєстровано транспортний засіб марки «OPEL VECTRA», номерний знак НОМЕР_1 , 2003 року випуску.

Оскільки вищезазначений транспортний засіб, набутий ОСОБА_3 під час перебування у зареєстрованому шлюбі, то в силу ст. 60 Сімейного кодексу України є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України в разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно з ст.443 Цивільного процесуального кодексу України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

У відповідності до роз`яснень, викладених у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з додержанням вимог процесуального закону щодо допустимості засобів доказування.

При вирішенні питання суд враховує, що виділ частки боржника із спільної сумісної власності у межах виконавчого провадження регулюється нормами цивільно-процесуального законодавства.

При розгляді подання державного виконавця в порядку ст. 443 ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно, а вирішується питання про визначення частки, що не є його поділом чи виділенням частки та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду.

А тому, за таких умов суд приходить до переконання, що державним виконавцем надані належні і достатні докази, які свідчать про належність спірного майна на праві спільної сумісної власності боржнику, та як вбачається з матеріалів справи, у боржника відсутнє інше майно, на яке можна звернути стягнення, що також знайшло підтвердження в судовому засіданні, а тому подання підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.443 ЦПК України,ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Подання задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_1 належить 1/2 частки автомобіля марки «OPEL VECTRA», номерний знак НОМЕР_1 , 2003 року випуску, яким останній володіє разом із дружиною ОСОБА_3 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта