ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 вересня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/11683/18

Головуючий у першій інстанції - Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/983/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,

сторони: позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 05 квітня 2019 року (місце ухвалення - м. Чернігів, повний текст рішення виготовлений - 10.04.2019) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів. В обґрунтування позову посилались на те, що у 2013 році між сторонами було укладено кредитний договір за умовами якого позикодавець надав позичальнику кошти в сумі 116 353, 44 грн для придбання автомобіля. Додатковим кредитом позичальнику було надано грошові кошти в розмірі 35 590, 65 грн з цільовим призначенням для оплати страхових платежів. У зв`язку з систематичним невиконанням умов кредитного договору товариством було направлено позичальнику вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості, проте відповідачем заборгованість не сплачена, кредит не повернуто на підставі чого позикодавцем було подано позов до суду про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості. За рішенням суду позов було задоволено частково, та стягнуто з відповідача на користь товариства заборгованість за кредитним договором в розмірі 256 700, 01 грн, суму заборгованості за додатковою угодою до кредитного договору - 7 685, 94 грн, штраф - 24 431, 34 грн, пеню - 653, 09 грн, 3 % річних - 4 223, 89 грн, інфляційні - 3 708, 46 грн, страхові виплати - 4 797, 54 грн, а всього - 302 200, 27 грн. 23.01.2017 в рамках виконавчого провадження відповідачем на рахунок позивача було перераховано 195 607, 39 грн. Однак, вказаних коштів для повного погашення заборгованості за кредитним договором не вистачило у зв`язку з чим позивач повторно звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. За рішенням суду позов було задоволено частково, та з боржника було стягнуто 7 005, 48 грн - 3 % річних.

В позові ТОВ «Порше Мобіліті» просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь проценти за користування кредитом за Кредитним договором № 50008100 від 05.04.2013 у розмірі 62 948, 13 грн, 3 % у розмірі 3 837, 34 грн, інфляційні витрати у розмірі 48 630, 98 грн та витрати на страхування у розмірі 41 861, 59 грн, що загалом становить - 157 278, 04 грн. Крім того, в позові позивач просив стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.04.2019 позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення коштів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» 3 % річних в розмірі 3837, 34 грн та інфляційні втрати в розмірі 48 630, 98 грн, а всього 52 468, 32 грн, а також 2500 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу та 787, 02 грн у відшкодування сплаченого судового збору, а всього 3 287, 02 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.05.2019 у задоволенні заяви ТОВ «Порше Мобіліті» про ухвалення додаткового рішення щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на страхування у розмірі 41 861, 59 грн - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 05.04.2019 ТОВ «Порше Мобіліті» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.04.2019 в частині відмови у стягненні з відповідача витрат на страхування у розмірі 41 861, 59 грн, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити в повному обсязі.

За доводами апеляційної скарги рішення суду в оскаржуваній частині є необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, судом не було мотивовано та наведено підстави необґрунтованості позовних вимог в частині стягнення витрат на страхування предмету застави.

У скарзі заявник посилається на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.11.2015 у справі № 750/4378/15-ц, згідно якого з відповідача вже було стягнуто страхові платежі за березень-квітень 2015 року, тобто правомірність нарахування та стягнення страхових платежів на користь товариства з відповідача згідно з умовами кредитного договору підтверджено судовим рішенням, яке набрало законної сили. Всупереч вимогам процесуального права суд першої інстанції дане рішення не дослідив, не надав належну правову оцінку.

В обґрунтування неправильного застосування місцевим судом матеріального права заявник у скарзі посилається на п. 5.5., 5.6. Договору зобов`язання за якими щодо сплати страхових платежів на користь страхової компанії за договором страхування, станом на 24.09.2018, боржником було порушено. Товариством було сплачено страхові платежі за період з травня 2015 по грудень 2016, які відповідачем не компенсовані, на загальну суму 34 884, 66 грн, без ПДВ. Вказана сума грошових коштів має бути компенсована позивачу з врахуванням податку на додану вартість, а саме в розмірі 41 861, 59 грн, враховуючи, що ТОВ «Порше Мобіліті» є платником податку на додану вартість відповідно до вимог чинного законодавства України.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та матеріали цивільних справ № 750/4378/15-ц, № 750/9293/17, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 05.04.2013 між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 50008100, згідно умов якого сума кредиту склала 116 353, 44 грн, еквівалент суми кредиту в дол. США - 14 259, 00 дол. США. Строк кредиту: 60 місяців. Сума Додаткового кредиту - 35 590, 65 грн, еквівалент суми Додаткового кредиту в дол. США - 4 361, 60 дол. США. Цільове призначення Кредиту: на придбання Автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 598 (а.с. 16 т. 1).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним вище кредитним договором між сторонами 20.04.2013 було укладено договір застави транспортного засобу № 50008100, згідно з яким предметом застави є легковий автомобіль марки: VOLKSWAGEN POLO, реєстраційний номер: НОМЕР_2 . Заставна вартість предмета застави становить 136886, 45 грн (а.с. 28-35 т. 1).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.11.2015, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 10.03.2016 (а.с. 45-49 т. 1), позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 256 700, 01 грн, суму заборгованості за додатковою угодою до кредитного договору в розмірі 7 685, 94 грн, штраф в розмірі 24 431, 34 грн, пеню в розмірі 653, 09 грн, 3% річних в розмірі 4 223, 89 грн та інфляційні втрати в розмірі 3 708, 46 грн, а всього 297 402, 73 грн. В іншій частині вимог - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» 3 654 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору (а.с. 36-44 т. 1).

23.01.2017 з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» було стягнуто 195 607, 39 грн, що підтверджується копією вхідного платежу/переказу (а.с. 57 т. 1).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.01.2018 позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, трьох процентів річних задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» 7005, 48 грн 3 процентів річних. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» 104, 97 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог (а.с. 58-63 т. 1).

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що 29.01.2018 рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова задоволено позов частково, яким стягнуто 3 % річних у розмірі 7005,48 грн. за період з 10.03.2016 по 13.07.2017. Станом на час розгляду справи залишок заборгованості відповідача становить: 106592,88 грн. Таким чином, обгрунтованими є вимоги в частині стягнення з відповідача втрат від інфляційних процесів за період з 10.03.2016 по 24.09.2018, а також 3% річних за період з 14.07.2017 по 24.09.2018 в розмірі 3 837, 34 грн, в іншій частині позов не ґрунтується на законі та задоволенню не підлягає.

Рішення місцевого суду оскаржується в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача витрат на страхування у розмірі 41 861, 59 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача витрат на страхування у розмірі 41 861, 59 грн виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5.5. Загальних умов кредитування (додаток до Кредитного договору № 50008100 від 05.04.2013) (а.с. 17-24 т. 1) позичальник зобов`язується забезпечити страхування майна, яким забезпечено виконання зобов`язань Позичальника з Кредитним договором протягом усього часу дії Кредитного договору в страховій компанії, яка авторизована Компанією.

Передбачене вище зобов`язання Позичальника щодо страхування вважатимуться виконаним належним чином за умови, що страховиком за відповідними договорами страхування є компанія, обрана Позичальником самостійно з переліку страхових компаній, що відповідають вимогам Компанії. До ухвалення договорів страхування (подовження строку їх дії) Позичальник зобов`язаний звернутися до Компанії для отримання інформації про перелік таких страхових компаній або ознайомитись із зазначеним переліком на сайті Компанії.

Страхування майна забезпечується на наступних умовах: строк страхування не менше одного року з дня укладення договору застави з переукладенням/продовженням строку страхування на кожний наступний рік, при цьому Позичальник зобов"язаний упевнитись, що страхова компанія є авторизована Компанією, в протилежному випадку Позичальник укладає договір страхування майна з іншою авторизованою страховою компанією за страховими тарифами розрахованими відповідно до вимог Компанії щодо страхового покриття: страхова сума протягом всього строку дії Кредитного договору зміні не підлягає; оплата страхових премій здійснюється не частіше одного разу на рік (виключенням є оформлення Позичальником Додаткового кредиту); сума страхового відшкодування прив`язана до курсу відповідної іноземної валюти у випадку наявності такої прив`язки щодо повернення Суми кредиту у Кредитному договорі; застраховані ризики пошкодження, втрата або знищення майна; територія дії страхового покриття - Україна, країни СНД та Європи; страхова сума повна вартість майна з виплатою страхового відшкодування Компанії (вигодонабувач за страхуванням). Страхування зазначеного майна здійснюється щорічно на вказаних умовах до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором. Позичальник зобов`язаний невідкладно надавати Компанії оригінали відповідних полісів страхування.

Згідно п.п. 5.6. якщо Позичальник в порушення пункту 5.5. цього Кредитного договору не укладе договір страхування або якщо укладений договір страхування не буде чинним з будь-яких причин. Компанія на власний вибір укладе такий договір страхування від власного імені або від імені Позичальника та здійснить сплату страхових платежів передбачених таким договором (договорами) страхування на користь страхової компанії відповідно до умов передбачених цими Загальними умовами кредитування. Позичальник дає згоду і доручає Компанії укласти від імені і за рахунок Позичальника договір страхування та здійснити від імені і за рахунок Позичальника сплату страхових платежів, передбачених таким договором (договорами) страхування, на користь страхової компанії. Позичальник компенсує Компанії витрати понесені останньою у зв`язку із виконанням даного доручення/укладанням договору страхування від власного імені та сплатою страхових платежів, в порядку, передбаченому пунктами 1.7.1 - 1.7.6 цього Кредитного договору або в порядку, передбаченому пунктом 1.7.9 цього Кредитного договору (у випадку неотримання Позичальником Додаткового кредиту від Компанії). На вимогу Компанії Позичальник зобов`язується надати належним чином оформлену довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених умовами цього пункту.

П.п. 5.7. передбачено, що на вимогу Компанії та у встановлені нею строки надати Компанії документи (оригінали або нотаріально завірені копії) у відповідності до вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму» від 28.11.2002 р. № 249-ІV, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 р. № 2664-ІІІ, а також інших нормативно-правових актів України.

Відповідно до п.п. 10.1. Компанія надає Позичальнику Додатковий кредит на страхування у сумі та на умовах, зазначених у Кредитному договорі.

П.п. 10.10.4. передбачено, що строк кредитування на суму Додаткового кредиту дорівнює строку, що лишається до припинення Кредитного договору.

Судом встановлено, що строк Кредитного договору № 50008100 від 05.04.2013 визначено сторонами у 60 місяців, тобто 5 років, а саме строк дії договору до 05.04.2018.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з систематичним невиконанням умов Договору 17.09.2014 позивачем відповідачу було направлено вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором з вимогою повернути суму Кредиту та сплатити заборгованість, яку було отримано відповідачем 27.09.2014, на зазначену обставину позивач посилається в позовній заяві (а.с. 3 т. 1, а.с. 48,49 справа № 750/4378/15-ц).

Тобто товариство, направивши таку вимогу позичальнику, змінило строк виконання зобов`язання.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як вбачається, розділом 10 Кредитного договору передбачено надання додаткового кредиту.

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення сплачених страхових платежів за період з травня 2015 по грудень 2016 року з урахуванням того, що п.п. 10.1, 10.2, 10.3 Кредитного договору визначено, що Компанія надає Позичальнику Додатковий кредит на страхування у сумі та на умовах, зазначених у Кредитному договорі. Цільовим призначення Додаткового кредиту є сплата страхових платежів відповідно до Договору страхування, укладеного позичальником на виконання умов Кредитного договору. Сума Додаткового кредиту дорівнює сумі страхових платежів, які має сплатити Позичальник відповідно до договору страхування за весь час, що залишився до припинення Кредитного договору.

Крім того відповідно до п. 10.10.4 Строк кредитування на суму Додаткового кредиту дорівнює строку, що лишається до припинення Кредитного договору.(а.с. 23 т. 1).

Сторони визначили відповідні правила у договорі, встановили обов`язкові для обох сторін правила поведінки, яких вони повинні дотримуватися. Сторони врегулювали свої відносини за правилами частини третьої статті 6 ЦК України на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом із тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує поняття «термін», який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, надіславши відповідачу у вересні 2014 року вимогу про дострокове погашення кредиту ТОВ «Порше Мобіліті» скористався передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України правом та змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки у позивача відсутні були підстави для перерахунку страхових платежів, які позивач просив стягнути, як збитки у вигляді витрат на страхування Предмету застави.

З таким висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з"ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

З врахуванням наведеного доводи апеляційної скарги, щодо неправильного застосування місцевим судом норм матеріального права, оскільки не враховано посилання на п. 5.5., 5.6. Договору зобов`язання за якими щодо сплати страхових платежів на користь страхової компанії за договором страхування, станом на 24.09.2018, боржником було порушено. Товариством було сплачено страхові платежі за період з травня 2015 по грудень 2016, які відповідачем не компенсовані, на загальну суму 34 884, 66 грн, без ПДВ. Вказана сума грошових коштів має бути компенсована позивачу з рахуванням податку на додану вартість, а саме в розмірі 41 861, 59 грн, враховуючи, що ТОВ «Порше Мобіліті» є платником податку на додану вартість відповідно до вимог чинного законодавства України, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Не може бути підставою для скасування правильного рішення суду і посилання в апеляційній скарзі на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.11.2015 у справі № 750/4378/15-ц, згідно якого з відповідача вже було стягнуто страхові платежі за березень-квітень 2015 року, тобто правомірність нарахування та стягнення страхових платежів на користь товариства з відповідача згідно з умовами кредитного договору підтверджено судовим рішенням, яке набрало законної сили, оскільки зазначеним рішенням вирішено позовні вимоги за інший період.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст. 376 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи та дав належну оцінку всім доказам, рішення суду ухвалено з дотримання норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 05 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 18.09.2019.

Головуючий Судді: