Справа № 308/4110/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Деметрадзе Т.Р.,

за участі секретаря судового засідання Міца О.-Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою адвоката Радь Івана Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 про позбавлення права користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Радь І.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , про позбавлення права користування жилим приміщенням.

Позов мотивує тим, що 10.12.2018 на підставі договору купівлі - продажу ОСОБА_1 набув право власності двохкімнатну на квартиру загальною площею 44,50 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Після набуття квартири у власність, на підставі відомостей отриманих з відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради позивач довідався, що в належній йому квартирі зареєстровані незнайомі йому особи, а саме: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ), ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ), ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ), ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 ), ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_12 ), ОСОБА_15 ( ІНФОРМАЦІЯ_12 ).

ОСОБА_1 вказує, що є одноосібним власником квартири, зареєстровані відповідачі не є наймачами житла або членами сім`ї наймача житлового приміщення. Між попереднім власником квартири ОСОБА_16 та відповідачами, відносин найму щодо квартири не існувало, а тому позивач, як новий власник квартири не має жодних обов`язків наймодавця по відношенню до відповідачів, також між ними не укладалися цивільноправові угоди (договори) та не вчинялися інші правочини, які б надавали відповідачам право користування квартирою в цілому або окремими приміщеннями у цій квартирі.

Згоди на реєстрацію вказаних осіб в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 позивач не надавав, вони не здійснюють витрати на утримання квартири, не користуються комунальними послугами та їх не оплачують.

Саме тому ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 є такими, що не мають передбачених законом підстав для того щоб бути зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1 .

Просить суд визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач не скористався правом на участь судовому засіданні та в матеріалах справи міститься заява його представника за довіреністю адвоката Радь І. І. відповідно до якої він просить розглянути справу за наявними матеріалами без їх участі.

Відповідачі повторно не скористалися своїм правом на участь у судовому засіданні, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялися шляхом надсилання на їх зареєстроване місце проживання та за останнім відомим місцем проживання, копії ухвали про відкриття провадження у справі та судових повісток.

У відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_1 купив у ОСОБА_16 (РНОКПП НОМЕР_1 ) квартиру загальною площею 44,50 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира складається з двох кімнат житловою площею 27,70 кв.м.

Договір купівлі - продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Капітула Г. Д. 10.12.2018 року та зареєстровано в реєстрі за №1116.

Згідно вказаного договору купівлі - продажу квартири зафіксовано, що внаслідок продажу квартири не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі неповнолітніх, малолітніх, непрацездатних дітей та інших осіб, яких продавець зобов`язаний утримувати за законом чи договором. Квартира не надана в користування наймачам (орендарям), обтяжень, а також будь - яких прав у третіх осіб щодо квартир немає.

На підставі наявної у справі інформаційної довідки 162893209 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно судом встановлено, що у приватній власності ОСОБА_1 перебуває квартира АДРЕСА_1 . Загальна площа квартири 44,4 кв.м. Право власності на квартиру зареєстроване 10.12.2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_19 як одноосібним власником.

Також судом встановлено, що згідно наявної у справі довідки від 28.03.2019 року №1785/18-21, виданої відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ), ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ), ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ), ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 ), ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_12 ), ОСОБА_15 ( ІНФОРМАЦІЯ_12 ).

Разом з тим, відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС УДМС України у Закарпатській області, які надійшли до суду 30.04.2019 року ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , за адресою АДРЕСА_1 зареєстрованими/знятими з реєстрації не значаться. (а.с.27-30)

Також відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС УДМС України у Закарпатській області, які надійшли до суду 30.04.2019 року громадяни ОСОБА_9 та ОСОБА_10 мають місце проживання зареєстроване АДРЕСА_3 (а.с.31,32).

Окрім того, ОСОБА_12 відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС УДМС України у Закарпатській області, які надійшли до суду 30.04.2019 року, знята з реєстраційного обліку 22.10.2018 року за адресою АДРЕСА_1 .(а.с.36)

Частиною ст.383 ЦК України, зокрема, встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

За змістом статей 316, 317, 319 ЦК України право власності є абсолютним, здійснюється власником за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, шляхом володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції норм матеріального права, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 16.11.2016р. по справі №6-709цс16 на підставі порівняльного аналізу статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 ЖК у поєднанні зі статтею 64 ЖК дійшла до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Стаття 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації місця проживання є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості.

Зважаючи на те, що матеріали справи не містять доказів наявності у відповідачів будь-яких прав користування житловим приміщенням за місцем їх реєстрації, суд приходить до переконання, що вимоги одноосібного власника житлового приміщення (квартири) про визнання відповідачів, які залишаються зареєстрованими, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , такими, що втратили право користування квартирою є обґрунтованими та підлягаю до задоволення. Що стосується вимог до відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_20 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , враховуючи відомості відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС УДМС України у Закарпатській області, суд приходить до переконання про відмову в задоволенні позову в цій частині, оскільки позовні вимоги до зазначених осіб є безпідставними та не обґрунтованими, так як їх місце реєстрації не за адресою квартира АДРЕСА_1 , яка є власністю ОСОБА_19 . Жодних перешкод позивачу ОСОБА_19 у користуванні його власністю з боку відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_20 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.76,81,141,258,265,354ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 391, ЦК України,ст. ст. 72 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ), ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 ) такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ), ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) судовий збір у розмірі по 109,77 (сто дев`ять гривень сімдесят сім коп.) грн. з кожного.

В задоволенні решти позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Т.Р. Деметрадзе