Справа № 296/9826/18
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"04" лютого 2019 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Сингаївський О.П., розглянувши позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю БАКАЛІЯ-ПРОДУКТ про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ :

01.10.2018 позивач звернувся з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1 625 649,87 грн.

Відповідно до ухвали суду від 30.11.2018 вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків терміном десять днів з моменту отримання копії ухвали.

У зазначеній ухвалі вказувалось, що матеріали поданої позовної заяви, не відповідають вимогам, встановленим ст.177 ЦПК України, а саме:

- до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі;

01.02.2019 до суду надійшла заява про усунення недоліків. З матеріалів заяви про усунення недоліків вбачається заявлене клопотання уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» ОСОБА_3 про звільнення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» від сплати судового збору. Клопотання мотивовано тим, що позивач неспроможний сплатити судовий збір внаслідок свого майнового стану, оскільки триває процедура ліквідації, усі кошти одержані в результаті ліквідації, в силу закону направляються виключно на погашення вимог кредиторів згідно черговості.

Відповідно до ч. ч. 1 , 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1)розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2)позивачами є :

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Частиною другою статті 8 вказаного Закону передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, положення п.1 п. 2 ч. 1ст. 8 Закону України «Про судовий збір» передбачають можливість відстрочення або звільнення судом сплати судового збору лише фізичним особам, які є позивачами, а вимоги п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» надають таку можливість, в тому числі юридичним особам, у справах, предметом позову яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Таким чином суд може відстрочити юридичній особі сплату судового збору за умови, якщо предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Утім між сторонами у даній справі виникли інші правовідносини, а тому підстави для відстрочення або звільнення від сплати судового збору відсутні.

Пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95 від 19.06.2001, зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі Пелевін проти України зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак, таке обмеження є загальним для всіх суб'єктів, яке визначено нормами ЦПК України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду розумінні п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Невиконання позивачем наведених вимог процесуального законодавства має правові наслідки.

Таким чином, відповідно до вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, особою, що виконувала зазначену ухвалу, у встановлений судом строк, недоліки не усунено.

Як передбачено вимогами ч.1ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями175і177цьогоКодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважаються неподаною і повертається позивачеві.

За вищенаведених обставин, суддя дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви позивачу, роз'яснивши при цьому право останнього на повторне звернення із даною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.44,185,259-261,353,354 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» ОСОБА_3 про звільнення від сплати судового збору- відмовити.

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю БАКАЛІЯ-ПРОДУКТ про стягнення заборгованості - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суду міста Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя О. П. Сингаївський