Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого-судді Маслак В.П.,

при секретарі судового засідання Тузенко А.О.,

за участі позивача ОСОБА_1,

адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши y відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Житомирський експертно-технічний центр Держпраці» про стягнення заборгованості по оплаті праці, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача та просила суд стягнути з відповідача на її користь: 21375,25 грн. заборгованості по оплаті праці, яка утворилась внаслідок невиплати персональної надбавки за високі досягнення в праці, за період з жовтня 2015р. по червень 2016р., а також з травня по вересень 2018р.; 17347,28 грн. заборгованості по оплаті праці, яка утворилась внаслідок незаконної невиплати 100% премії, за період з липня 2015р. по квітень 2016р., вересня жовтня 2017р.; 5000 грн. відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтовування позову ОСОБА_1 вказала, що наказом №19-к від 22.02.2010 р. директора ДП «Житомирський експертно технічний центр Національного науково-дослідного інституту промислової безпеки та охорони праці» вона була прийнята на посаду секретаря. Відповідно до наказу №134-к від 30 вересня 2015 року директора ДП «Житомирський експертно- технічний центр Національного науково-дослідного інституту промислової безпеки та охорони праці» була переведена на посаду менеджера з адміністративної діяльності. З 26.10.2010р. ДП «Житомирський експертно-технічний центр Національного науково-дослідного інституту промислової безпеки та охорони праці» перейменоване у ДП «Житомирський експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України». З 16.06.2015р. ДП «Житомирський експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України» перейменовано на ДП «Житомирський експертно-технічний центр Держпраці». Всі покладені на позивача трудовим договором посадові обовязки вона виконувала належним чином, про що свідчить відсутність стягнень та доган. Відповідно до умов Колективного договору працівники підприємства за високі досягнення в роботі мають право на отримання премії в розмірі 100% від посадового окладу, персональної надбавки в розмірі 50% від посадового окладу , доплату за вислугу років в розмірі 15% від посадового окладу. Відповідно до умов колективного договору керівник підприємства кожного місяця повинен видавати наказ, в якому вказати причину зменшення розміру виробничої премії та персональної надбавки. Однак, як свідчить зміст наданої довідки від 12.09.2018р., їй за період з жовтня 2015р. по червень 2016р., а також з травня по вересень 2018р. безпідставно не нарахована і не виплачена персональна надбавка в розмірі 50% від посадового окладу за досягнуті успіхи в праці; не нарахована і не виплачена 100% премія за період з липня 2005р. по квітень 2016р., за вересень-жовтень 2017р. На її звернення про надання копії наказів, на підставі яких її було безпідставно позбавлено права на отримання персональної надбавки та 100% премії, відповідач вказав, що немає можливості надати витребувані документи. Розмір втраченого заробітку позивача за її підрахунками становить 38722,53 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, зокрема, що відповідно до Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом ДП «Житомирський експертно-технічний центр Держпраці» премія відноситься до додаткового виду заробітної плати та за підсумками роботи встановлюється у розмірі до 100% посадового окладу. Загальна сума премій визначається на кожен місяць з урахуванням виконання основних показників господарської діяльності, рентабельності та прибутковості підприємства. Також розмір премії визначається наказом керівника залежно від особистого внеску працівників у загальні результати роботи. Згідно розділу 2 Положення про преміювання за виконання виробничих завдань і функцій підприємства штатних правників державного підприємства ДП «Житомирський експертно-технічний центр Держпраці» (надалі по тексту - Положення) премія виплачується працівникам підприємства тільки за умови виконання підприємством певних показників діяльності: плановий показник чистого доходу від реалізації робіт, послуг згідно фінансового плану, плановий показник чистого фінансового результату згідно фінансового плану. Тобто, якщо такі показники підприємством не виконані, то в такому місяці виробнича премія працівникам підприємства не нараховується. Саме така ситуація склалась в квітні 2016 р. Крім того, розмір премії конкретного працівника визначається в залежності від фінансового стану підприємства наказом керівника залежно від особистого трудового внеску працівників у загальні результати роботи за фактично відпрацьований час у звітному періоді. Тому, не зрозуміло на підставі яких норм позивач дійшла висновку щодо отримання нею премії виключно в розмірі 100%. Відповідно додатку №3 до Колективного договору, Положення про систему оплати праці та матеріального стимулювання працівників підприємства надбавка за високі досягнення у праці встановлюється у розмірі до 50% від посадового окладу. Періодичність нарахування та виплати вищезгаданої надбавки нормами Колективного договору не закріплена. Керівник, враховуючи особистий внесок працівника в роботу підприємства в цілому та з урахуванням виконання основних показників господарської діяльності, рентабельності та прибутковості підприємства визначає її розмір персонально по кожному працівнику. Натомість, згідно позовної заяви позивач наділив себе правом нарахування надбавки за високі досягнення у максимально допустимому розмірі. Крім того, як зазначено відповідачем у відзиві, позивачем не надано суду жодних належних доказів, які б підтверджували доведеність та розумність таких виплат у заявленому розмірі. Відповідач вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні представник позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Також, ним було заявлено клопотання про залишення без розгляду позову в частині стягнення заборгованості за серпень-вересень 2018р. та в частині відшкодування судових витрат, повязаних з розглядом справи на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача заперечила проти задоволення позову. Пояснила, що накази про зняття премії з позивача не видавались, видавались накази про нарахування премії щомісячно. За спірний період прибуток підприємства був різний. Премії нараховувались відповідно до особистого внеску працівника.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини.

Приписами ст.2 КЗпП України визначено право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники мають право на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади.

Згідно записів трудової книжки позивача наказом №19-к від 22.02.2010 р. ДП «Житомирський експертно-технічний центр Національного науково-дослідного інституту промислової безпеки та охорони праці» прийнято на посаду секретаря (а.с.8). Відповідно до наказу №134-к від 30 вересня 2015 позивач була переведена на посаду менеджера з адміністративної діяльності (а.с.9).

Судом встановлено, що ДП «Житомирський експертно технічний центр Національного науково-дослідного інституту промислової безпеки та охорони праці» наказом №183 від 26.10.2010р. перейменоване у ДП «Житомирський експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України». Наказом від 16.06.2015р. ДП «Житомирський експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України» перейменовано на ДП «Житомирський експертно-технічний центр Держпраці».

Приписами ст.94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до приписів ст.97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.

Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

У колективному договорі встановлюються взаємні зобов'язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема, нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.) (ч.2 ст.13 КЗпП України).

Приписами ст.5 Закону України «Про оплату праці» організація оплати праці здійснюється на підставі, зокрема, колективних договорів.

Колективний договір укладається між власником або уповноваженим ним органом (особою), з однієї сторони, і первинною профспілковою організацією, які діють відповідно до своїх статутів, а у разі їх відсутності - представниками, вільно обраними на загальних зборах найманих працівників або уповноважених ними органів, з другої сторони.

Відповідно до Колективного договору , укладеного між адміністрацією та трудовим колективом ДП «Житомирський експертно-технічний центр Держпраці» на 2016-2019р. (надалі Колективний договір) надбавка за високі досягнення у праці встановлюється у розмірі до 50% від посадового окладу.

Періодичність нарахування, підстави та порядок виплати надбавки нормами Колективного договору не закріплена (в матеріалах справи відсутні дані, що свідчать про протилежне), тобто керівник підприємства, самостійно визначає її розмір персонально по кожному працівнику.

Як вбачається з довідки від 12.09.2008р. №626/02-66/18 ДП «Житомирський експертно-технічний центр Держпраці» позивачу нараховувалась та виплачувалась персональна надбавка за високі досягнення.

Позивачем не доведено та відповідачем наданими доказами спростовано те, що персональна надбавка має бути нарахована і виплачена в розмірі 50% від посадового окладу щомісячно.

Таким чином, безпідставними є вимоги позивача щодо нарахування їй надбавки саме у розмірі 50% від посадового окладу за високі досягнення в праці за період з жовтня 2015р. по червень 2016р. включно, а також з травня по липень 2018р. Відповідно, вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по оплаті праці, яка утворилась внаслідок невиплати персональної надбавки за високі досягнення в праці задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення заборгованості в сумі 17347,28 грн. по оплаті праці, яка утворилась внаслідок невиплати 100% премії , суд враховує наступне.

Пунктом 1.2. Положенням «Про преміювання за виконання виробничих завдань і функцій підприємства штатних працівників державного підприємства ДП «Житомирський експертно-технічний центр Держпраці» затверджено, що загальна сума премій визначається на кожний місяць з урахуванням основних показників господарської діяльності, рентабельності та прибутковості ДП «Житомирський ЕТЦ».

Премія для працівників ДП «Житомирський ЕТЦ», яким встановлено погодинно-преміальну систему оплати праці за підсумками роботи за місяць встановлюється в розмірі до 100 % посадового окладу. Премія для працівників ДП «Житомирський ЕТЦ» , яким встановлено відрядно-преміальну систему оплати праці за підсумками роботи за місць встановлюється в розмірі % до обсягу виконаних робіт без ПДВ, згідно виконання плану по реалізації, затвердженого щомісячним наказом по підприємству, але не більше 100% суми відрядної оплати праці (п.п.1.3., 1.4. Положення).

Згідно п.2 Положення преміювання працівників ДП «Житомирський ЕТЦ», яким встановлено погодинно-преміальну систему оплати здійснюється щомісяця з урахуванням виконання показників, зазначених у п.1.3 Положення за результатами роботи за попередній місяць у розмірах:

- за виконання показника плану по реалізації до 85%;

- за виконання показника чистого прибутку до оподаткування до 15%.

Відповідно до п.2.3 Положення розмір премії визначається наказом керівника ДП «Житомирський ЕТЦ» залежно від особистого трудового внеску працівників у загальні результати роботи.

Таким чином, розмір премій не є сталою величиною та визначається з урахуванням чинників, визначених п.п.1.3, 1.4, 2.3 вказаного вище Положення.

Як свідчать матеріали справи, за період з червня 2015р. по липень 2018р. ОСОБА_1 отримувала виробничу премію у відсотках до посадового окладу від 10% до 100%, яка була нарахована виходячи з фінансового стану підприємства та залежно від її особистого трудового внеску у загальні результати роботи (а.с.10-12).

Тобто, керівник скористався наданим йому правом у частині розміру премії, яка була нарахована та виплачена позивачці.

Враховуючи дані норми закону, умови і порядок преміювання, визначені Положенням, суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по оплаті праці, яка утворилась внаслідок невиплати премії в розмірі 100%.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку що позов ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті праці є необґрунтованим та такими, що не підлягає задоволенню.

Приписами ч.10 ст.84 ЦПК України визначено, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для зясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Докази щодо компенсації витрат, повязаних з правничою допомогою адвоката, та наявності заборгованості оплати праці, яка утворилась внаслідок невиплати персональної надбавки за високі досягнення за період серпень-вересень 2018 року, позивачем не подано.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення надбавки за високі досягнення у праці за період серпень - вересень 2018року та вимоги про відшкодування 5000,00грн. витрат за надання правової допомоги адвокатом слід залишити без розгляду, задовольнивши при цьому клопотання представника позивача.

Керуючись ст.ст.7, 10, 76, 81, 84, 133, 141, 244, 245,ч.6 ст.259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Житомирський експертно-технічний центр Держпраці» в частині стягнення надбавки за високі досягнення у праці за період з жовтня 2015року по червень 2016року та з травня по липень 2018року включно, а також стягнення 100% премії за період з липня 2015року по квітень 2016року включно, вересень жовтень 2017року відмовити.

Позові вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Житомирський експертно-технічний центр Держпраці» в частині стягнення надбавки за високі досягнення у праці за період серпень - вересень 2018року та вимоги про відшкодування 5000,00грн. витрат за надання правової допомоги адвокатом - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення в порядку ст. 354 ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя В. П. Маслак