Номер провадження: 22-ц/813/5995/19
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2019 року у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

встановив:

09 серпня 2018 року КП «ЖКС «Вузівський» звернулось до суду з позовомдо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,в якому просили суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів у рівних частках на користь КП «ЖКС «Вузівський» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 5597,33 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалось на те, що відповідачі мешкають в квартирі АДРЕСА_1 , особовий рахунок відкрито на ОСОБА_1

Відповідачі за період з 01.11.2012р. по 31.03.2018р. несвоєчасно вносили оплату за житлово-комунальні послуги, в результаті чого перед КП «ЖКС «Вузівський» виникла заборгованість в сумі 5597,33 грн., яка складається з УБПТ- 2725,07 грн., користування ліфтом та його обслуговування - 1090,26 грн., вивезення твердих побутових відходів - 1782 гривень.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь КП «ЖКС «Вузівський» заборгованість за житлово-комунальні послуги по 1508,80 грн. з кожної та судові витрати по 474,98 грн. з кожної.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ставлять питання про скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2019 року та постановлення нового, про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 КП «ЖКС «Вузівський» зазначив, що рішення було ухвалено із врахуванням застосування норм матеріального права Цивільного кодексу України, Житлового кодексу, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Саме зазначені нормативно-правові акти регулюють правовідносини у сфері житлово-комунальних послуг між абонентом та комунальним підприємством (т.2, а.с.92-103).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 16.09.2019 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписівч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 16.09.2019 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги КП «ЖКС «Вузівський», районний суд виходив із того, що відповідачі не здійснювали оплату за фактично отриманні житлово-комунальні послуги, а тому мають заборгованість за період з 01.11.2012 року по 31.03.2018 року у розмірі 5597,33 грн.

Однак позивачем було пропущено трирічний строк звернення до суду з позовом відповідно до ст. 257 ЦК України, підстав для поновлення строку позовної давності або її переривання не знайдено, крім тоговідповідачі просили застосувати строки, тому суд прийшов до висновку про необхідність застосування наслідків пропуску строку позовної давності, у зв`язку з чим з відповідачів на користь позивача стягнуто заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з серпня 2015 року по 31.03.2018 року у розмірі 4526,42 грн. у рівних частках по 1508,80 грн. з кожного.

Крім того, при винесенні рішення судом було взято до уваги акти виконаних робіт, надані позивачем, якими підтверджується надання КП «ЖКС «Вузівський» послуг в будинку відповідачів, а також відсутність будь-яких письмових доказів (актів тощо) з боку відповідачів, які підтвердили б ненадання вказаних послуг або їх надання у неповному обсязі.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з п. п. 1.3, 1.4 Статуту КП «ЖКС «Вузівський», затвердженого рішенням Одеської міської ради № 1449-V від 4 липня 2007 року, засновником КП «ЖКС «Вузівський» є Одеська міська рада (далі - ОМР).

Рішенням ОМР № 1165-V від 05.04.2007 року «Про реорганізацію комунальних підприємств та затвердження їх статутів у новій редакції», КП «Дирекція єдиного замовника «Вузівське» шляхом злиття з КП «Дирекція єдиного замовника «Чубаївське» було реорганізоване у комунальне підприємство «Житлово - комунальний сервіс «Вузівський», який слід вважати правонаступником реорганізованих підприємств.

Розпорядження міського голови № 97-01р. від 28.01.2003 року «Про передачу майна в повне господарське ведення комунальним підприємствам «Дирекція єдиного замовника» будинок АДРЕСА_1 переданий у повне господарське відання Комунальному підприємству «Дирекція єдиного замовника «Вузівське» (а. с. 14);

КП «ЖКС «Вузівський» здійснює функції виконавця робіт з утримання будинків, споруд і прибудинкової території, приймає на баланс житлові будинки, їх інженерне обладнання, укладає договори з ремонтно-експлуатаційними підприємствами, енерго-, водопостачальними й іншими спеціалізованими організаціями, які забезпечують функціонування систем життєзабезпечення будинків і прилеглої території. Оплату наданих житлово-комунальних послуг споживач повинен вносити на розрахунковий рахунок КП «ЖКС «Вузівський».

Позивач на договірних засадах здійснює функції замовника послуг по збиранню та вивезенню твердих побутових відходів мешканців будинків, які перебувають на балансі у останнього.

Згідно довідки про заборгованість по АДРЕСА_1 , основний квартиронаймач - ОСОБА_1 , загальна площа 51 кв. м., троє зареєстрованих осіб, з 01.11.2012р. по 31.03.2018р. заборгованість склала 5597,33 грн., з яких УБПТ- 2725,07 грн., користування ліфтом та його обслуговування - 1090,26 грн., вивезення твердих побутових відходів - 1782 гривень (т.1, а.с. 19-20).

КП ЖКС «Вузівський» є комунальним підприємством, яке здійснює технічну експлуатацію житлового фонду комунальної власності Одеської територіальної громади.

Відповідно до п. «а» ст. 28 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет міської ради узгоджує плату за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які знаходяться на обслуговувані організацій.

Відповідачі зареєстровані та постійно проживають в квартирі АДРЕСА_1 , на відповідача ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок (т.1 а.с.21).

Квартира, в якій зареєстровані та постійно проживають відповідачі, до 31.08.2018р. знаходилася на балансі та обслуговується КП «ЖКС «Вузівський».

Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року за № 45, передбачено, що власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (ч. 1 ст. 68 ЖК України). Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»), одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

За змістом ч.1, ч.2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

У відповідності до ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 2 ст.642 ЦК України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму грошей або ін.), що засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 162 ЖК України визначено, що плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Крім того, п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 (далі - Правила) передбачено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком районного суду щодо розрахунку заборгованості з серпня 2015 року - з урахуванням трирічного строку загальної позовної давності, у загальному розмірі 4526,42 грн., з яких: УБПТ, користування ліфтом і його обслуговування та вивезення твердих побутових відходів.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявники апеляційної скарги не надали суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що оскільки дана справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 137, 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра