1Справа № 335/5150/17 2/335/47/2019
РІШЕННЯ
29 січня 2019 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Соболевої І.П..
за участю секретаря судового засідання Хома Д.М.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в якості законного представника малолітнього ОСОБА_4 , за участю третіх осіб: ОСОБА_5 , Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення,
24.04.2017 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в якості законного представника малолітнього ОСОБА_4 , за участю третьої особи ОСОБА_5 , в якому позивач просить суд: усунути перешкоди в користуванні нерухомим майном квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , наступним шляхом: виселити з квартири за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; вселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до квартири, що належить йому на праві власності, за адресою: АДРЕСА_1 .
19.05.2017 позивач уточнив позов. До переліку третіх осіб залучено Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, а також уточнено позовні вимоги, в якому позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні нерухомим майном шляхом виселення з квартири за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позову зазначено, що 09.12.2009 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С., було вчинено виконавчий напис за р. № 7909 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 для погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «ОТП Банк» у розмірі 335 072,79 грн. Вказану квартиру було виставлено на продаж з публічних торгів.
7 грудня 2012 року ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» проведені прилюдні торги з продажу кв. АДРЕСА_1 , яка належала позивачу ОСОБА_1 . Переможцем торгів стала ОСОБА_6 , яка придбала квартиру за 120 450 грн. Торги були оформлені протоколом № 05/247/12-1 від 07.12.2012. На підставі вказаного протоколу державним виконавцем Орджонікідзкевського ВДВС ЗМУЮ був складений Акт про реалізацію предмета іпотеки № 37/9 від 17.12.2012. Переможцем торгів ОСОБА_6 , було отримано свідоцтво про придбання нерухомого майна від 18 грудня 2012 р. у вигляді кв. АДРЕСА_1 , видане приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Редько В.П.
06.04.2013 ОСОБА_6 продала квартиру ОСОБА_5 .
Однак, ще у січні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» в особі Запорізької філії, ОСОБА_6 , Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ, приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Редько В.П., треті особи: ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ПАТ «ОТП Банк», про визнання недійсними публічних торгів, протоколу проведення публічних торгів, акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про придбання нерухомого майна.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2013 , залишеним без змін ухвалами Апеляційного суду Запорізької області від 21.01.2014 (за апеляційними скаргами ОСОБА_6 та ПП «СП «Юстиція») та від 25.06.2014 (за апеляційною скаргою ОСОБА_5 , яка не приймала участі у цій справі), були визнані недійсними прилюдні торги з продажу вказаної квартири, проведені 07.12.2012 , визнано недійсним протокол № 05/247/12/1-1 від 07.12.2012 прилюдних торгів, визнано недійсним свідоцтво від 18.12.2012 про придбання ОСОБА_6 , нерухомого майна. Проте не були застосовані правові наслідки недійсності.

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 ОСОБА_6 , про витребування майна та скасування державної реєстрації права власності на квартиру. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.12.2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні позову про витребування спірної квартири з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 31.03.2015 рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову, внаслідок чого квартиру АДРЕСА_1 зобов`язано повернуто ОСОБА_1 та скасовано державну реєстрацію права власності на цю квартиру за ОСОБА_5 . Апеляційний суд встановив, що спірна квартира вибула із володіння ОСОБА_1 на підставі процедури публічних торгів, яка визнана проведеною з порушеннями, а тому майно фактично вибуло з його володіння поза його волею іншим шляхом й це дає йому право повернути це майно.

Проте, рішення апеляційного суду Запорізької області від 31.03.2015 , ОСОБА_5 не виконала. Намагаючись унеможливити виконання рішення суду, яке набрало законної сили, ОСОБА_5 , зареєструвала в квартирі свою доньку ОСОБА_3 та її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки про зареєстрованих осіб в квартирі від 17 березня 2016 року № 3985, ОСОБА_3 була зареєстрована в квартирі 07.04.2015, ОСОБА_4 був зареєстрований в квартирі 24.04.2015. Отже, зазначені особи були зареєстровані в цій квартирі вже після витребування майна, отже незаконно та виключно з метою утруднити позивачу виконання рішення суду.

Ухвалою суду від 26.05.2017 провадження у справі відкрито, запропоновано відповідачам надати письмові заперечення проти позову до 04.07.2017 .

13.09.2017 до суду від ОСОБА_7 адвоката відповідачів та третьої особи ОСОБА_5 надійшла заява повідомлення про перебування представника у відпустці за межами міста Запоріжжя у період з 11.09.2017 по 21.09.2017, тож з об`єктивних причин прибути в судове засідання 14.09.2018 на має можливості. Вказаний документ подано адвокатом до канцелярії суду особисто. Жодних документів щодо перебування у відпустці до заяви не надано.

14.09.2017 третьою особою ОСОБА_5 подано до суду заяву про доручення до матеріалів справи документів, а саме копію ухвали Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.05.2017 у справі № 335/7363/15-ц, якою відкрито касаційне провадження в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , треті особи: Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», ОСОБА_8 , публічне акціонерне товариство «ОТП Факторинг Україна», про стягнення компенсації вартості квартири, вартості поліпшення ремонтом, моральної шкоди.

Ухвалою суду від 23.05.2018 вирішено встановити відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву 15 днів з дня вручення даної ухвали та роз`яснено, що у разі ненадання відзиву на позов, суд вирішить справу за наявними матеріалами. Копію даної ухвали отримав чоловік відповідача ОСОБА_9 07.06.2018.

20.06.2018 до суду від третьої особи Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району надійшов відзив на позов. Відзив обґрунтований вимогами ч. 2 ст. 177 Сімейного кодексу України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 17,18 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», якими передбачено що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання. Також вважає, що діти члени сім`ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Вважає, що прийняття рішення про виселення малолітньої дитини призведе до порушень прав дитини, що визначені та охороняються чинними нормативно-правовими актами України та міждержавними угодами. З урахуванням зазначеного, представник третьої особи просить суд ухвалити рішення, з урахуванням інтересів малолітньої дитини ОСОБА_4 .

20.06.2018 до суду від ОСОБА_7 адвоката відповідачів та третьої особи ОСОБА_5 надійшла заява від 20.06.2018, в якій представник зазначив, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , є особами переміщеними з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та їх місце перебування зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 з 29.07.2015, що підтверджується доданими довідками. Суд звертає увагу, що вказані фотокопії доданих документів не завірені належним чином. Вказаний документ подано адвокатом особисто до канцелярії суду.

21.06.2018 до суду від ОСОБА_7 адвоката відповідачів та третьої особи ОСОБА_5 надійшла заява в якій повідомлено, що ОСОБА_5 , у період з 20.06.2018 по 27.06.2018 перебуватиме у відрядженні за межами міста Запоріжжя, тож з об`єктивних причин прибути в судове засідання не має можливості, а оскільки справа стосується її майнових інтересів, бажає брати участь у справі особисто, у зв`язку з цим, просить суд відкласти судове засідання 22.06.2018. Жодних документів щодо перебування третьої особи у відрядженні до заяви не додано.

Ухвалою суду від 22.06.2018 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. В порядку забезпечення позову заборонено Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (69002, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 54 (5-й поверх)) проводити реєстрацію місця проживання будь-яких фізичних осіб.

22.10.2018 до суду від ОСОБА_7 адвоката відповідачів та третьої особи ОСОБА_5 надійшло клопотання в якому повідомлено, що представник унеможливлена з`явитись у судове засідання 23.10.2018 , у зв`язку з зайнятістю у інших справах у цей самий час та просить відкласти судове засідання. Жодних документів щодо залучення адвоката Дерев`янко І.О. до участі в інших справах до клопотання не додано.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, з підстав зазначених в уточненій позовній заяві. Просять його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в якості законного представника малолітнього ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась. Правом надання до суду заперечень на позов та/або відзиву на позов не скористалася, жодних клопотань не надала.

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась. Правом надання до суду письмових пояснень не скористалася, жодних клопотань нею не подано. Про місце, час і дату судового розгляду повідомлялась належним чином.

Представник відповідачів і третьої особи ОСОБА_7 у судове засідання також не з`явилась.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району у судове засідання не з`явилась, надали згоду про розгляд справи у їхню відсутність.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про зхахист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від інших осіб.

Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_10 про витребування майна та скасування державної реєстрації права власності. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.12.2014 по справі № 335/2908/14 у задоволені позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 31.03.2015 року у справі № 335/2908/14 апеляційну скаргу задоволено. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.12.2014 у справі № 335/2908/14 скасовано та ухвалено нове рішення. Позовні вимоги заявлені у справі задоволені. Зобов`язано ОСОБА_5 повернути ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 . Скасовано за ОСОБА_5 державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 31.03.2015 встановлено, що: «… квартира АДРЕСА_1 на прав власності була зареєстрована за позивачем.

На підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вартанової О.С. від 09.12.2009 було звернуто стягнення на спірну квартиру та запропонована для реалізації на публічних торгах. За результатами торгів, які відбулися 07.12.2012, право власності на житлове приміщення набув відповідач ОСОБА_10 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2013, яке залишено без змін апеляційною інстанцією, прилюдні торги, протокол, акт та свідоцтво про придбання спірного нерухомого мана були визнані недійсними.

Обставини встановлені рішеннями суду є приюдиціними.

Також, із матеріалів справи спостерігається, що 06.04.2013, квартира, про яку йдеться у позові, за договором купівлі продажу була придбана відповідачем ОСОБА_5 , яка й провела реєстрацію права власності на своє ім`я.

Спірна квартира вибула із володіння позивача на підставі виконавчого напису та процедури публічних торгів, які визнані незаконними. За цих обставин вважається, що майно фактично вибуло з володіння позивача поза його волею й це дає можливість власнику повернути майно.».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22.04.2015 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду України від 09.06.2015 (справа № 6-894ц15) у допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_10 про витребування майна та скасування державної реєстрації права власності за заявою ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22.04.2015 року відмовлено.

З листа директора Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 02.08.2018 вих. № 01-12/01/1919 встановлено, що за відомостями департаменту, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 07.04.2015 по теперішній час;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 24.04.2015 по теперішній час.

Статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що «громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації…».

Суд звертає увагу, що реєстрація місця проживання відповідачів (07.04.2015 ОСОБА_3 і 24.04.2015 ОСОБА_4 ) проведено після винесення апеляційним судом Запорізької області рішення від 31.03.2015 у справі № 335/2908/14 (яке набрало законної сили у день винесення) про витребування майна та скасування державної реєстрації права власності. А ОСОБА_5 була обізнана щодо наявності судового рішення.

19.05.2015 позивач направив на адресу ОСОБА_5 вимогу від 18.05.2018 про добровільне виконання рішення апеляційного суду Запорізької області від 31.03.2015, у якій позивач вимагав:

- добровільно звільнити і забрати речі належні ОСОБА_11 , або відомим їй третім особам з двокімнатної квартири АДРЕСА_1 та передати ключі від квартири у строк не пізніше двох тижнів з дня отримання даної вимоги;

- подати в добровільному порядку заяву до органу реєстрації про зняття з реєстрації місця проживання всіх осіб з квартири АДРЕСА_1 у строк не пізніше двох тижнів з дня отримання даної вимоги;

- про факт звільнення квартири повідомити, у строк не пізніше двох тижнів з дня отримання даної вимоги, власника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , моб. тел. НОМЕР_1 ;

- у строк не пізніше двох тижнів з дня отримання даної вимоги відшкодувати ОСОБА_1 , судові витрати у розмірі 2250 грн. на картку «Приватбанку» або передати зазначені кошти особисто.

Вказане поштове відправлення повернуто з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

17.06.2015 позивач направив на адресу ОСОБА_5 повторну вимогу про добровільне виконання рішення апеляційного суду Запорізької області від 31.03.2015. Вказане поштове відправлення також повернуто з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

На виконання рішення суду у справі № 335/2908/14 про витребування майна Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя був виданий виконавчий лист, яким зобов`язано ОСОБА_5 , повернути ОСОБА_1 , квартиру. На підставі виконавчого листа, Орджонікідзевським ВДВС ЗМУЮ було відкрито виконавче провадження. Під час здійснення виконавчих дій головний державний виконавець Міхайлідіс Ю.О. Орджонікіджзевського ВДВС ЗМУЮ виїжджав 08.02.2016 , 17.02.2016 та 24.02.2016, за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується актами державного виконавця, які містяться в матеріалах справи.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 81265875 сформованої 26.02.2017, власником квартири загальною площею 42,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 з 02.02.2016 є ОСОБА_1 . Підставою виникнення права власності зазначено Договір купівлі-продажу, серія та номер 4759, виданий 10.08.2007, видавник приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Задачина Н.В.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386,391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, 382 ЦК України). Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним в будинку(квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім`ї власника користуватися житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного випливає, що виникнення права членів сім`ї власника будинку(квартири) на користування цим житлом та обсяг прав залежить від виникнення у власника будинку(квартири) права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності особи на будинок(квартиру) припиняє право членів сім`ї на користування цим будинком. Таким чином, права членів сім`ї власника житла (будинку, квартири) на об`єкт власності є похідними від прав самого власника. Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об`єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім`ї колишнього власника у випадку зміни власника житла.

Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Предмет доказування позивача у такій категорії справ визначений постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року. Так, згідно з пунктом 33 згаданої постанови відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 у справі 521/17805/16-ц, де зазначено, що норма статті 391 ЦК визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Згідно ч. 4,5 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Частина 1 статті 109 ЖК України передбачає, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Згідно з частиною 3 статті 116 ЖК осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Враховуючи, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 після втрати права власності на квартиру попереднім власником ОСОБА_5 не набули самостійного права на житло на підставах, передбачених законом, зареєстровані у квартирі після винесення апеляційним судом Запорізької області 31.13.2015 рішення у справі № 335/2908/15, та позивач своєї згоди на проживання відповідачів у квартирі не надавав, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині виселення відповідачів є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки відповідачі не є співвласниками зазначеної квартири та не є членами сім`ї ОСОБА_1 , а отже їх спільне проживання суперечить інтересам позивача.

При цьому, при вирішенні спору по суті суд враховує вимоги ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач та його представник жодного разу в судове засідання не з`явились, не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, не надано відзиву на позов та не надав суду жодних доказів, якщо у нього такі малися, що спростовують доводи позивача і надані ним докази в обґрунтування позовних вимог, а тому суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до переконання про можливість задоволення позову.

За приписами статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 640,00 грн. (квитанція № 0.0.767956692.1 від 18.05.2017 року, видана Центральним відділенням Запорізького регіонального управління ПАТ «Приватбанк»).
Керуючись ст. ст. 9, 150,156 ЖК України, ст.ст.16, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 4,5,12, 81, 83, 89, 259, 263-265, 268,274,280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в якості законного представника малолітнього ОСОБА_4 , за участю третіх осіб: ОСОБА_5 , Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні нерухомим майном квартирою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виселення з квартири за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІН НОМЕР_2 ) понесені документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 640,00 (шістсот сорок гривень) грн.
Вступну та резолютивну частини судового рішення виготовлено в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 29 січня 2019 року.
Повний текст судового рішення виготовлено 5 лютого 2019 року.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дні вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.П. Соболєва