Номер провадження: 22-ц/813/5453/19
Номер справи місцевого суду: 500/5935/17
Головуючий у першій інстанції Жигулін С. М.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадженняцивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 березня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» про визнання незаконним наказу

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» про визнання незаконним наказу.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 березня 2019 року позовні вимоги задовольнити.

Визнано незаконним та скасовано наказ Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» за №465 від 28 липня 2017 року в частині оголошення ОСОБА_1 догани.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Державне підприємство «Ізмаїльський морський торговельний порт» подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати як незаконне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 березня 2019 року та постановити у цій с праві нове рішення, яким повністю відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позову.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги, просить суд апеляційну скаргу Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» залишити без задоволення, а рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 березня 2019 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч. 1 ст. 368, п.2 ч. 1 ст. 274, ч. 4 ст. 19 ЦПК України).

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що Наказом №465 від 28 липня 2017 року позивачеві оголошено догану за порушення п.3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» та п.1.4, 3.1, 3.4, 3.6, 3.7 Інструкції по охороні праці №1 механізатора (докера-механізатора) комплексної бригади на навантажувально-розвантажувальних роботах (стропальник) (СОТ и ОС И 116.05.15), що 04 липня 2017 року призвело до виходу зі строю вантажозахватного пристрою під час перевантаження сталі холодного катання в рулонах (ТОВ «МЕТІНВЕСТ-ШІППІНГ») по технологічній схемі «трюм-портальний кран-трюм», а саме з баржі ДМ-2408 в баржу №ДП-СЛ-001 та пошкодження сталі холодного катання в рулонах.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, районний суд виходив з того, що під час обставин, які визначені у наказі №465 від 28 липня 2017 року позивач знаходився у трюмі баржі та з урахуванням вказаного існуючого робочого місця не міг передбачити необхідність застосування вантажозахватного пристрою для вантажу 7,400 тони замість поданого йому пристрою для підйому 5 тони, що у свою чергу унеможливлює виконання ним вимог п.3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» та п.1.4, 3.1, 3.4, 3.6, 3.7 Інструкції по охороні праці №1 механізатора (докера-механізатора) комплексної бригади на навантажувально-розвантажувальних роботах (стропальник), а тому суд вважав відсутні підстави для застосування до позивача дисциплінарного стягнення, що у свою чергу є підставою для визнання незаконним та скасування наказу Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» за №465 від 28 липня 2017 року в частині оголошення ОСОБА_1 догани.

Однак, апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Забезпечення трудової дисципліни за вимогами ст. 140 КЗпП України пов`язане із створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю.

Обов`язки власника або уповноваженого ним органу, передбачені ст. 141 КЗпП України, зумовлюють вказані особи правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу № 465 від 28.07.2017 року, 04.07.2017 в зміну з 08:00 до 20:00 бригадою № 37 виконувались роботи по перевантаженню сталі х/к в рулонах відповідно до технологічної схеми «трюм-портальний кран-трюм». При опусканні краном рулону сталі вантажозахватний пристрій вийшов з ладу, в результаті чого сталося падіння вантажу та його пошкодження. Це сталося внаслідок використання вантажозахватного приладу з меншою вантажопідйомністю ніж вага рулону.

Посадові обов`язки кожної із осіб, що приймають участь у навантажувально- розвантажувальних роботах встановлені загальними і локальними нормативними актами та нормативно-правовими актами з охорони праці.

Зокрема, основним документом, що регламентує діяльність докерів-механізаторів у ДП «ІЗМ МТП» є «Инструкция по охране труда № 1 для механизатора (докера-механизатора) комплексной бригады на погрузо-разгрузочных работах (стропальщика) СОТиОС И 116.05-15 (викладена російською мовою), що затверджена наказом директора № 557 від 09.07.2015 (далі - Інструкція № 1) (а.с. 24-34).

ОСОБА_1 ознайомлений із вищевказаною Інструкцією № 1, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 35).

Як вбачається з оскаржуваного наказу № 465 від 28.07.2017, ОСОБА_1 порушив приписи п. 1.4, 3.1, 3.4, 3.6, 3.7 Інструкції №1 (а.с. 4-5).

Так, відповідно до п.1.4 Інструкції №1 «докер-механизатор (стропальщик) несет персональную ответственность за правильную строповку груза и обязан знать назначение, правила эксплуатации и требования безопасности при использовании съемных грузозахватных приспособлений»( мовою оригіналу).

Зазначене повністю спростовує твердження ОСОБА_1 , які ним були зазначені у позовній заяві, що він не повинен знати вантажопідйомність пристрою та вагу вантажу.

В п. 3.1. Інструкції №1 зафіксовано, що докер-механізатор (стропальник), зобов`язаний виконувати лише доручену роботу, безпечні способи і прийоми виконання, які відомі, а згідно п. 3.4 Інструкції №1 стропування вантажів виконувати у відповідності до РТК з урахуванням маркування на тарі.

Також відповідно до п. 2.2 розділу 2 «Требования безопасности перед началом работы» Інструкції №1 докер-механізатор (стропальник) повинен отримати інструктаж з питань охорони праці з безпечного виконання майбутніх робіт у виконавця робіт з відміткою в наряд-завданні.

Матеріалами справи встановлено, що перед початком робіт позивач інструктаж з питань охорони праці не отримував, з РТК не був ознайомлений, почав навантажувальні роботи без наявності наряду-завдання.

Крім того, згідно п. 2.3 розділу 2 «Требования безопасности перед началом работы» Інструкції №1: «Перед началом работ, а также периодичсеки в процесе выполнения строповочных работ, осматривать все ГЗП на предмет их исправности и наличия маркировки. При выявлении неисправных и немаркированных ГЗП изъять их из использования и сдать на такелажный участок в установленном порядке».

Відповідно п. 3.6 Інструкції №1 «При строповке грузов с помощью захватов выполнять следующие требования: - «выбирать ГЗП (грузозахватные приспособления) применительно к данному грузу».

При цьому, відповідно до п. 3.7 Інструкції №1 зазначено, що «Все перегрузочные машины, ГЗП, инструменты, инвентарь использовать только по их прямому назначению. Запрещается использовать ГЗП, устройства, инвентарь, тару, не соответствующие по их грузоподъёмности массе понимаемого груза.»

Тобто, саме вищенаведені положення Інструкції № 1 були порушені ОСОБА_1 , а також спростовують його твердження про те, що встановлення ваги вантажу та вантажопідйомності пристрою не входить до його обов`язків.

Крім того, додатково кваліфікаційні характеристики професії докера-механізатора 2 класу наведені у Довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників випуск 67 «Водний транспорт», затвердженого Наказом Міністерства транспорту України № 863 від 10.12.2001.

Так, відповідно Довідника докер-механізатор 2 класу повинен знати:

- призначення, принцип дії і будову застосовуваних підйомно-транспортних, перевантажувальних машин (механізмів), вантажозахоплювальних та інших пристроїв;

- основні поняття про допуски й посадки;

- способи визначення причин аварій і передчасного спрацювання деталей машин (механізмів) і пристроїв;

- правила і способи стропування вантажів, які потребують підвищеної обережності;

- правила підбору, перевірки справності й використання вантажозахоплювальних пристроїв і такелажу, правила й терміни випробувань, норми їх бракування.

Крім того, згідно Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «ІЗМ МТП», що є додатком до колективного договору, п. 3.1 Працівник підприємства зобов`язаний:

а) працювати чесно і сумлінно, додержуватися дисципліни праці - основи порядку на виробництві, вчасно і точно, в повному обсязі виконувати розпорядження адміністрації, утримуватися від дій, що заважають іншим працівникам виконувати їхні трудові обов`язки;

б) вживати заходів для усунення причин, що перешкоджають нормальному виконанню роботи чи затрудняють її хід.

Отже, саме невиконання до початку перевантажувальних робіт Позивачем ОСОБА_1 своїх обов`язків, до яких входить перевірка та огляд вантажозахватних пристроїв в тому числі їх вантажопідйомність, а також те, що він почав працювати за відсутності проведених з ним відповідних інструктажів з охорони праці та здійснення робіт за відсутності наряд-завдання, в якому він повинен був розписатися призвели до несправності вантажозахватного пристрою та пошкодження вантажу.

В оскаржуваному рішення судом зазначено, що позивач знаходився у трюмі баржі та з урахуванням вказаного робочого місця не міг передбачити необхідність застосування вантажозахватного пристрою для вантажу 7,400 тони замість поданого йому пристрою для підйому 5 тони, проте на думку апеляційного суду, районний суд в порушення норм ст. 89 ЦПК України не надав оцінки усім пунктам Інструкції №1, а лише п. 2.3 розділу 2 та п. 3.6, які визначають обов`язок стропальника оглядати ГЗП.

При цьому суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що робоче місце Позивача не давало йому можливість передбачити необхідність застосування іншого вантажозахватного пристрою, який би відповідав вазі вантажу.

Разом з тим, зазначене спростовується наявними у матеріалах справи доказами, оскільки на кожному ГЗП зазначено його вантажопідйомність, так само і на вантажі наявна бірка із вказівкою ваги.

Враховуючи обов`язки стропальника, ОСОБА_1 перед проведенням застропки вантажу був зобов`язаний перевірити відповідність вантажозахоплюючого пристрою масі вантажу і те, що він знаходився у трюмі баржі, що повністю відповідає технологічному процесу вантажо - розвантажувальних робіт, що жодним чином не звільняло його від такого обов`язку та не заважало виконати їх.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, встановлених обставин справи та матеріалів справи, які їх підтверджують докера-механізатора КБ на НРР 2 класу ВПК-3 ОСОБА_1 було правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання саме його трудових обов`язків.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та заслуговують на увагу суду.

За змістом ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин та вимог зазначених норм права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

При цьому, задовольняючи апеляційну скаргу та скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України вирішує питання про розподіл судових витрат у справі.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ст. 141 ч.ч. 1,2,7 ЦПК України).

Зважаючи на те, що позивач у даній справі звільнений від сплати судових витрат, понесені відповідачем витрати можуть бути компенсовані за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки при зверненні до суду з апеляційною скаргою, Державне підприємство «Ізмаїльський морський торговельний порт»сплачено судовий збір у розмірі 2881грн. 50коп., що підтверджується платіжними дорученнями № 384 (а.с. 112), тому відповідно до ч.7 ст. 141 ЦПК України, вказані судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» задовольнити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 березня 2019 року скасувати.

Прийняти постанову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» про визнання незаконним наказу відмовити.

Судові витрати, понесені Державним підприємством «Ізмаїльський морський торгівельний порт» у розмірі 2881 гривень (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна гривня), 50 копійок компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18.12.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: О.С. Комлева

С.М. Сегеда