Єдиний унікальний номер 233/5553/18 Номер провадження 22-ц/804/1885/19

Єдиний унікальний номер 233/5553/18
Номер провадження 22-ц/804/1885/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Халаджи О. В.

суддів: Азевича В.Б., Гапонова А.В.,

секретар Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 травня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти міської ради м. Костянтинівки про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, (суддя Мартиненко В.С. повний текст судового рішення складено 11 травня 2019 року),

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління освіти міської ради м. Костянтинівки про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Просила суд визнати незаконним та скасувати наказ начальника Управління освіти міської ради м. Костянтинівки №227 к/тр від 14.09.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності завідувача Костянтинівського дошкільного начального закладу №9 «Оленка» Костянтинівської міської ради Донецької області».

Стягнути з Управління освіти міської ради м. Костянтинівки на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 травня 2019 року в задоволені позову ОСОБА_1 до Управління освіти міської ради м. Костянтинівки про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Із вказаним судовим рішенням не погодилась позивач, та подала апеляційну скаргу, вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, судом було невірно тлумачено як обставини справи, так і норми процесуального та матеріального права.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що вважає помилковим висновки суду проте, що її звільнення з посади не було наслідком неприязливих стосунків між нею та начальником управління освіти Костянтинівської міської ради ОСОБА_2 .

Суд не взяв до уваги, що відповідальним за проходження медичного огляду в дошкільному закладі була медична сестра, а також те, що вказані події відбулися влітку, коли дітей майже не було. Про неналежне проходження медичного обстеження підлеглими працівниками позивач дізналась від старшої медичної сестри ОСОБА_3 , 15 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та одразу прийняла заходи щодо усунення цих порушень.

Також зазначила, що суд невірно дійшов висновку про законність проведення в дошкільному закладі перевірки особами, які не входили до складу комісії, створеної за наказом начальника управління освіти №180 від 09.08.2018 року.

Просила рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 травня 2019 року скасувати, та ухвалите нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Від начальника Управління освіти Костянтинівської міської ради Барабаш О.В. надійшов відзив, в якому вона зазначила, що доводи наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі безпідставні та не відповідають обставинам справи. Просила рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 травня 2019 року залишити без змін.

ОСОБА_1 та її представник у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, рішення скасувати.

Начальник Управління освіти Костянтинівської міської ради Барабаш О.В. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працювала на посаді завідувача дошкільного навчального закладу №9 «Оленка» Костянтинівської міської ради. Наказом Управління освіти міської ради м. Костянтинівки № 227 к/тр від 14 вересня 2018 року позивача було звільнено з посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків. В наказі зазначено, що 16.08.2018 року відповідно до наказу управління освіти про перевірку готовності закладів освіти м. Костянтинівни до нового 2018-2019 навчального року від 09.08.2018 №2180 комісією була проведена перевірка готовності Костянтинівського дошкільного навчального закладу №9 «Оленка» Костянтинівської міської ради Донецької області до нового 2018-2019 навчального року.

В ході вказаної перевірки представниками комісії, зокрема представником Костянтинівського районного управління ГУ Держпродспоживслужби у Донецькій області - головним фахівцем - лікарем з гігієни харчування відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства ОСОБА_4 , було виявлено порушення санітарного законодавства в частині допущення до роботи в закладі освіти (ДНЗ №9) працівників без проходження медичного огляду, про що 16.08.2018 року в приміщенні ДНЗ №9 в присутності відповідних членів комісії було складено відповідний Акт від 16.08.2018 року.

Так, були виявлені працівники, які не мали медичного огляду і були допущені до виконання своїх трудових обов`язків та, зокрема, роботи з дітьми, а саме: ОСОБА_5 - вихователь (медогляд проведено 21.08.2018), ОСОБА_6 - музичний працівник (медогляд проведено 17.08.2018), ОСОБА_7 - працівник з обслуговування будівлі ДНЗ №9. Особову медичну книжку ОСОБА_7 не було надано до цього часу, натомість було пред`явлено медичну довідку за формою 086/о від 02.05.2018 року, що не відповідає нормам чинного законодавства для персоналу дошкільних навчальних закладів.

Завідувач Чайковська ОСОБА_8 15.08.2018 року була проінформована про відсутність у вихователя ОСОБА_5 медичного огляду ще з 11.07.2018 року доповідною старшої медсестри ДНЗ №9 ОСОБА_3 та у зв`язку з цим не вжила жодних заходів щодо відсторонення працівника від виконування ним посадових обов`язків відповідно до норм чинного законодавства України.

Крім того, розглядаючи питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності, судом першої інстанціїї було зазначено, що у 2016 році вже було виявлено порушення санітарно-гігієнічних норм в закладі освіти, що призвело до захворювань гострою кишковою інфекцією трьох вихованців другої ясельної групи ДНЗ №9, які 25.05.2016 року поступили до Костянтинівської інфекційної лікарні, про що свідчить лист директора Костянтинівської районної філії ДУ «ДОЛЦ ДСЕС України» Л.М. Ситніка №252.3 від 02.06.2016 року.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що встановлено факт невиконання позивачем обов`язку контролювати своєчасне проходження медичного огляду працівниками, що передбачено її посодовою інструкцією і причинний зв`язок між невиконанням ним трудових обов`язків і негативними наслідками, які могли настати внаслідок такого порушення.

Проте апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не в повній мірі відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі ст. 41 КЗпП України крім підстав, передбачених ст. 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами), розглядаючи трудові спори у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147 (1), 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувалися при звільненні ступінь тяжкості вчиненого ним проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Так, згідно п. 1 Порядку проведення обов`язкових профілактичних медичних оглядів та видачі особистих медичних книжок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 23 травня 2001 р. № 559 відповідно до цього Порядку проводяться обов`язкові попередні (до прийняття на роботу) та періодичні профілактичні медичні огляди (далі - обов`язкові медичні огляди) працівників окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких пов`язана з обслуговуванням населення і може призвести до поширення інфекційних хвороб (далі - працівники), та видача їм особистих медичних книжок.

Відповідно до п. 11 -14 вказаного Порядку для проведення обов`язкового періодичного медичного огляду роботодавець складає за погодженням з відповідним головним державним санітарним лікарем список працівників, які повинні пройти цей огляд. Копія списку передається до закладу або установи охорони здоров`я, де проводитиметься цей огляд. У разі проведення попереднього (до прийняття на роботу) обов`язкового медичного огляду роботодавець направляє закладу чи установі охорони здоров`я відповідного листа. Роботодавець здійснює контроль за проходженням працівниками у встановлені терміни обов`язкових медичних оглядів і несе за це відповідальність. Усі результати обстеження, що проводяться лікарями-спеціалістами (у тому числі лабораторних, клінічних та інших досліджень), обов`язково заносяться до особистої медичної книжки. На підставі результатів обстеження кожен лікар-спеціаліст робить висновок щодо можливості допущення працівника до роботи. Дані про результати обов`язкових медичних оглядів працівників підлягають обліку у відповідних установах державної санітарно-епідеміологічної служби. Установи державної санітарно-епідеміологічної служби під час здійснення державного санітарно-епідеміологічного нагляду перевіряють своєчасність проходження обов`язкового медичного огляду та наявність особистих медичних книжок у працівників, які підлягають обов`язковим профілактичним медичним оглядам.

Постановою Кабінету Міністрів від 23 травня 2001 р. № 559 було затверджено перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним медичним оглядам, серед яких в навчальних закладах, крім вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації: керівники, їх заступники, педагогічні працівники, медичний персонал, працівники харчоблоків, спеціалісти, що беруть участь у навчально-виховному процесі, технічний персонал.

Дійсно працівники дошкільного навчального закладу №9 «Оленка» Костянтинівської міської ради Донецької області, а саме: вихователь ОСОБА_5 , музичний працівник ОСОБА_6 , працівник з обслуговування будівлі ДНЗ №9 ОСОБА_7 підлягають обов`язковим профілактичним медичним оглядам.

Згідно з табелем робочого часу та довідки Управління освіти міської ради м. Костянтинівки №528/01-30 від 10.04.2019 року працівник ОСОБА_5 знаходилась у відпустці з 01.06.2018 року по 13.07.2018 року, з 16 липня по 16 серпня 2018 року безпосередньо виконувала свої трудові обов`язки; працівник ОСОБА_6 перебувала в безоплатній відпустці 23.06.2018 року, у черговій відпустці з 02 липня 2018 року по 12 серпня 2018 року, та з 21.08.2018 по 27.08.2018 року була тимчасово непрацездатна; 14, 15 серпня, 28-31 серпня безпосередньо виконувала свої трудові обов`язки; працівник ОСОБА_7 з 02.07.2018 року по 31.08.2018 року безпосередньо виконував свої трудові обов`язки.

Відповідно до особистої медичної книжки 12ААА №564970 вихователь ОСОБА_5 мала пройти черговий медичний огляд 11 липня 2018 року, відповідно до особистої медичної книжки 2ААБ №037239 пройшла медичний огляд 21 серпня 2018 року.

Згідно з особистої медичної книжки 1ААВ №763814 музичний керівник ОСОБА_6 пройшла медичний огляд 17 серпня 2018 року.

Відповідно до медичної довідки форми № 086/о від 02.05.2018 року працівник з обслуговування будівлі ДНЗ №9 ОСОБА_7 пройшов медичний огляд 24 травня 2018 року. На підставі Наказу ЗДО №9 «Оленка» №36к/тр від 07.05.2018 року ОСОБА_7 прийнято на посаду робочого з обслуговування будівлі з 15.05.2018 року на підставі особової заяви, копії паспорту, копії ідентифікаційного коду. Згідно з особистої медичної книжки 1ААВ №763919 слюсар ОСОБА_7 пройшов медичний огляд 03 вересня 2018 року.

Відповідно до абз. 2 п. 15 вказаного Порядку роботодавець здійснює контроль за проходженням працівниками у встановлені терміни обов`язкових медичних оглядів і несе за це відповідальність.

Згідно з п.п. 1, 19 п. 1 розділу ІV Положення про організацію роботи з охорони праці та безпеки життєдіяльності учасників освітнього процесу в установах і закладах освіти, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 26.12.2017 № 1669 керівник закладу освіти (ректор, директор, завідувач) є відповідальним за створення безпечних умов освітнього процесу згідно із законодавством про охорону праці, цим Положенням; не дозволяє проведення освітнього процесу за наявності шкідливих та небезпечних умов; організовує проведення обов`язкових попередніх та періодичних медичних оглядів працівників закладів освіти відповідно до Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 21 травня 2007 року № 246, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 липня 2007 року за № 846/14113 (із змінами), та наказу Міністерства охорони здоров`я України від 23 липня 2002 року № 280 «Щодо організації проведення обов`язкових профілактичних медичних оглядів працівників окремих професій, виробництв і організацій, діяльність яких пов`язана з обслуговуванням населення і може призвести до поширення інфекційних хвороб», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 серпня 2002 року за № 639/6927 (із змінами).

Відповідно до п. 2 - 4 розділу Х Санітарного регламенту для дошкільних навчальних закладів, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 24.03.2016 № 234 персонал дошкільних навчальних закладів повинен проходити обов`язкові медичні огляди відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 23 липня 2002 року № 280 «Щодо організації проведення обов`язкових профілактичних медичних оглядів працівників окремих професій, виробництв і організацій, діяльність яких пов`язана з обслуговуванням населення і може призвести до поширення інфекційних хвороб», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 серпня 2002 року за № 639/6927. У кожного працівника повинна бути особова медична книжка. Особові медичні книжки зберігаються у медичному кабінеті. Медична сестра повинна вести розгорнутий лист проходження персоналом обов`язкових медичних оглядів. Працівники, які своєчасно не пройшли обов`язковий медичний огляд, а також ті, що не ознайомлені з Регламентом, до роботи не допускаються. Пунктом 4 розділу І вказаного регламенту засновник (власник) та керівник дошкільного навчального закладу є відповідальними за дотримання вимог цього Регламенту.

Так, згідно проведеного розслідування дійсно були встановлені порушення порядку проведення медичного огляду працівниками дошкільного навчального закладу.

Однак, як вбачається з наведеного наказу про звільнення позивача ОСОБА_1 , відповідач звільнив її не за одноразове грубе порушення трудової дисципліни, а за порушення, які носили тривалий характер (з травня по серпень 2018 року), про що зазначено у висновку комісії та безпосередньо у самому наказі про звільнення від 14.09.2018 року №227к/тр. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 червня 2019 року - справа № 760/20357/15, провадження № 61-30946св18; від 24 квітня 2019 року - справа № 296/576/17, провадження № 61-46199св18 та 17 грудня 2018 року справа № 296/2799/16-ц

провадження № 61-39637св18.

Враховуючи встановлені порушення, допущені відповідачем при звільненні позивача, апеляційний суд дійшов до висновку про обґрунтованість позову в частині визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі.

При цьому суд не приймає до уваги посилання представника відповідача в судовому засіданні на те, що одноразовим порушенням, за яке було звільнено позивача стало безпосереднє порушення нею прийому на роботу працівника без наявності позитивного висновку медичного закладу, оскільки в самому наказі про звільнення ОСОБА_1 їй інкримінується декілька фактів порушення. До того ж одночасність виявлення порушень також не можуть свідчити про його нетривалий характер.

Апеляційний суд також приймає до уваги знаходження позивачки ОСОБА_1 з 27.09.2018 року по 23.10.2018 року на лікуванні, що підтверджується довідкою ЦРЛ м. Костянтинівки (а.с. 44), а тому вважає поважною причину пропуску строку подачі позову до суду по позову «Про поновлення на роботі» строком на 10 днів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Частинами 1, 2 ст. 235 КЗпП визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно довідки №240 від 24.09.2019 року про отриману заробітну плату ОСОБА_1 за останні два місяці роботи її середньоденна заробітна плата становить 432,24 грн.

Так, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заробітна плата за час вимушеного прогулу з 14 веренся 2018 року по 26 вересня 2019 року - за 258 днів в сумі 111517,92 грн. (432,24 х 258 = 111517,92), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача без урахування суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, що відповідно до ст. 14.1.180, ст. 18, ст. 162.1.3, ст. 168 Податкового кодексу України є обов`язком податкового агента, яким є відповідач.

Суд частково задовольняє позов в частині стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди виходячи з наступного.

Стаття 237-1 КЗпП містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

За змістом зазначеного положення Закону передумовою для відшкодування працівнику моральної шкоди на підставі ст.237-1 КЗпП є наявність порушення прав працівника у сфері трудових відносин, з урахуванням специфіки об`єкту яких завдана моральна шкода може бути відшкодована працівнику у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі.

Зважаючи на те, що позивач був звільнений з роботи з порушенням встановленого законом порядку та приймаючи до уваги, що вказане порушення його законних прав призвело до моральних страждань, суд вважає, що такими діями відповідача йому завдано моральну шкоду.

У відповідності до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад справедливості, добросовісності та розумності, і визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою.

Врахувавши обставини справи, характер та глибину моральних страждань позивача, їх тривалість та доведеність в суді, суд вважає достатнім і допустимим для відшкодування моральної шкоди буде сума в 5 000 гривень.

На підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Позивач при зверненні до суду судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру «про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі» не сплачував, оскільки від його сплати він звільнений на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір». За позовні вимоги майнового характеру «стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди» позивачем було сплачено до суду першої та апеляційної інстанції судовий збір в розмірі 3524 гривні.

Позовна заява про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди подана до суду 24 жовтня 2018 року, предмет позову - вимога немайнового та майнового характеру.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже даний позов містив дві вимоги немайнового характеру та майнові вимоги.

У п/п 2 пункту 1 частини 1 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року № 484-VІІІ) зазначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру яка подана: юридичною особою або фізичною особою - підприємцем справляється судовий збір, 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання фізичною особою,0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У п/п 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» зазначено, що за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 № 2246-VIII прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1 762 гривень.

Так, розмір судового збору за подання до суду позову:

- за вимоги немайнового характеру складає 3524 гривні, з наступного розрахунку (1762 грн. х 0,4 х 2 = 1409,60) + (1409,60 грн. х 150% =2114,40);

- за вимоги майнового характеру, які були сплачені позивачем при подачі позову до суду та оскарження судового рішення до апеляційної інстанції 3524 гривні, з наступного розрахунку ((1762 грн. х 0,4 х 2 = 1409,60) + (1409,60 грн. х 150% =2114,40).

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд прийшов до висновку про задоволення двох позовних вимог немайнового характеру в повному обсязі, а за позовні вимоги майнового характеру частково, то з відповідача в доход держави належить стягнути судовий збір в сумі 3524 гривні та на користь позивача ОСОБА_1 в сумі 2401,25 гривень.

Керуючись ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 травня 2019 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління освіти міської ради м. Костянтинівки про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ № 227 к/тр від 14.09.2018 року Управління освіти міської ради м. Костянтинівки про притягнення до дисциплінарної відповідальності звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача Костянтинівським дошкільним навчальним закладом №9 «Оленка» Костянтинівської міської ради Донецької області за п.1 ст.41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків з 14.09.2018 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача Костянтинівським дошкільним навчальним закладом №9 «Оленка» Костянтинівської міської ради Донецької області з дня звільнення 14.09.2018 року.

Стягнути з Управління освіти міської ради м. Костянтинівки, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Комсомольське Старобешевського району Донецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 111517 (сто одинадцять тисяч п`ятсот сімнадцять) гривень 92 копійки, з відрахуванням податків та обов`язкових зборів.

Стягнути з Управління освіти міської ради м. Костянтинівки на користь ОСОБА_1 5 000 (п`ять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Управління освіти міської ради м. Костянтинівки на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі 2401 (дві тисячі чотириста одну) гривню 25 копійок.

Стягнути з Управління освіти міської ради м. Костянтинівки, в дохід держави на спеціальний фонд Державного бюджету України судовий збір в розмірі 3524 (три тисячі п`ятсот двадцять чотири гривні).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає виконанню. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: О. В. Халаджи

Судді: В.Б. Азевич

А.В. Гапонов

Повний текст судового рішення складено 26 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач О.В. Халаджи