Номер провадження: 22-ц/813/2739/19
Номер справи місцевого суду: 520/3066/17
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Ткачука В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне підприємство "Прогрес-Риелт" про звернення стягнення на майнові права

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року, ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому просила суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/0049/74/56203 від 09.06.2006 року звернути стягнення на предмет іпотеки згідно Іпотечного договору від 09.06.2006 року за № 2634, а саме: майнові права на квартиру в багатофункціональному громадсько-житлово-готельному комплексі «Південний» (перша черга) на 16 ст. Великого Фонтана , яка будується за адресою: АДРЕСА_3 , будівництво якої не завершено, які випливають з договору № 3Б/ПР-1-20 про інвестування, укладеного 12.01.2006 року між ОСОБА_1 і ПП "Прогрес-Риелт", - шляхом переведення заставлених майнових прав за Договором № 3Б/ПР-1-20 про інвестування від 12.01.2006 року на ОСОБА_2 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 /РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_4 , тел. НОМЕР_2 до ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 05.07.1995 року Малиновським РВ УМВС України в Одеській області, місце проживання - АДРЕСА_5 , тел. НОМЕР_5 /, третя особа - Приватне підприємство "Прогрес-Риелт" /, місцезнаходження - 65026, м. Одеса, вул. Приморська, 49/, про звернення стягнення на майнові права, - задоволено у повному обсязі.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/0049/74/56203 від 09.06.2006 року звернути стягнення на предмет іпотеки згідно Іпотечного договору від 09.06.2006 року за № 2634, а саме: майнові права на квартиру в багатофункціональному громадсько-житлово-готельному комплексі «Південний» (перша черга) на 16 ст. Великого Фонтана , яка будується за адресою: АДРЕСА_3 , будівництво якої не завершено, які випливають з договору № 3Б/ПР-1-20 про інвестування, укладеного 12.01.2006 року між ОСОБА_1 і Приватним підприємством "Прогрес-Риелт", - шляхом переведення заставлених майнових прав за Договором № 3Б/ПР-1-20 про інвестування від 12.01.2006 року на ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4018,50 грн.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27.04.2018 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2018 року задоволено, поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Київського районного суду м.Одеси від 24.01.2018 року та відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.01.2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ПП "Прогрес-Риелт" про звернення стягнення на майнові права, а ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14.05.2018 року призначено розгляд вищевказаної цивільної справи у приміщенні апеляційного суду Одеської області.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Цюра Т.В. - головуючий суддя, судді - Гірняк Л.А., Сегеди С.М., що є підставою для прийняття справи до провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.02.2019 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне підприємство "Прогрес-Риелт" про звернення стягнення на майнові права, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2018 року, яку було призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

До суду апеляційної інстанції з`явився представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4

Представник третьої особи - ПП "Прогрес-Риелт" до суду не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 04.11.2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір відступлення права вимоги № 04-11/16, за умовами якого, на умовах, встановлених цим договором, та відповідно до ст. ст. 512-519 ЦК України, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредитору права вимоги до Боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників (портфель заборгованості) /а.с. 11-21/.

Згідно реєстру боржників від 04.11.2016 року до договору відступлення права вимоги № 04-11/16 до ОСОБА_2 перейшло права вимоги, зокрема, за кредитним договором № 014/0049/74/56203 від 09.06.2006 року. Заборгованість становить: 952 090,96 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу по кредиту; 340 153,45 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1 132 077,88 грн. - сума пені /а.с. 21-25/.

Крім того, 04.11.2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір відступлення права вимоги за іпотечним договором. Договір посвідчено приватним нотаріусом ОМНО Ганченко О.М. /а.с. 34-37/.

Пунктом 1.1 Договору, визначено, що договір забезпечує вимогу іпотекодержателя, що випливає з кредитного договору № 014/0049/74/56203 від 09.06.2006 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, районний суд виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими та доведеними.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на таке.

Згідно ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.

Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Матеріалами справи встановлено, що 04.11.2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір відступлення права вимоги № 04-11/16, згідно якого до останньої перейшли права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників.

Крім того, 04.11.2016 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, згідно якого до останньої перейшли всі права вимоги за іпотечним договором, що укладений між Акціонерним поштово - пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_1 , посвідченим 09.06.2006 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гончаровою С. Ю. за реєстровим № 2634, який виступає в якості забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору.

Згідно п. 1.1. Іпотечного договору, цей договір забезпечує вимогу іпотекодержателя, що випливає з кредитного договору № 014/0049/74/56203 від 09.06.2006.

Згідно п. 1.2. Іпотечного договору, предметом іпотеки за цим договором є майнові права на квартиру в багатофункціональному громадсько-житлово-готельному комплексі «Південний» (перша черга) на 16 ст. Великого Фонтана, яка будується за адресою: АДРЕСА_3 , будівництво якої не завершено. Майнові права на квартиру підтверджуються Договором № 3Б/ПР-1-20 про інвестування, укладеного 12.01.2006 з Приватним підприємством «ПрогресРиелт».

Згідно п. 1.7. Іпотечного договору, вартість предмета іпотеки складає 267 867,90 грн. Згідно п. 4.4. Іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, за рішенням суду.

Згідно п. 4.5. Іпотечного договору, реалізація предмета іпотеки: до моменту реєстрації права власності іпотекодавця на квартири як на нерухоме майно провадиться шляхом уступки іпотекодавцем іпотекодержателю вимог, що випливають з Договору № 3Б/ПР-1-20 про інвестування, укладеного 12.01.2006, на підставі відповідного договору. Іпотекодержатель має право вимагати в судовому порядку переводу на нього заставлених прав в момент виникнення права звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги від 04.11.2016 року ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором №014/0049/74/56203 від 09.06.2006р., за яким сума заборгованості за основною сумою боргу по кредиту складає 952090,96 грн., сума заборгованості за відсотками складає 340153,45 грн.,сума пені складає 1132077,88 грн. (а.с. 21)

З урахуванням наведеного та виходячи з вищезазначених положень закону та умов Іпотечного договору, встановивши, що відповідач борг не погасив, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав на звернення стягнення на майнові права і доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують та на його правильність не впливають.

Так, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не з`ясовано та не досліджений належним чином розрахунок заборгованості, оскільки ОСОБА_1 не заперечував факт наявності кредитного договору та заборгованості по ньому, вказаний договір є чинним і апелянтом не оспорювався, а документів, які б свідчили про виконання своїх зобов`язань по кредитному договору, ані в суді першої інстанції , ані в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не надав. Крім того, свого розрахунку заборгованості, на спростування вищезазначеного розрахунку, ОСОБА_1 також не надав.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем при зверненні до суду порушено строк позовної давності, апеляційний суд вважає також необґрунтованим з огляду на таке.

Як вбачається з копії кредитного договору від 09.06.2006 року № 014/0049/74/56203 кредит був наданий на 240 місяців по 09.06.2026 року. Договір про відступлення права вимоги був укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 04.11.2016 року. Рішення Приморського районного суду , на яке посилається апелянт до сьогоднішнього дня не виконано, що останнім не заперечувалось.

Відповідно до статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Доводи апеляційної скарги про недостовірні докази переходу права вимоги до ОСОБА_2 , є неспроможні, з огляду на те, що в матеріалах справи містяться копії договорів про відступлення права вимоги, у тому числі, за іпотечним договором від 04.11.2016 року, засвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ганченко О.М.

Отже, судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлене без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне підприємство "Прогрес-Риелт" про звернення стягнення на майнові права - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20.09.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда