П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Будулуци М.С.,

суддів: Біляєвої О.М., Папоян В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Сергєєвої К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмут Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 листопада 2019 року про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи:Слов`янського міськрайонного Відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про визнання недійсним договору купівлі-продажу (справа № 243/11479/19, суддя Мірошниченко Л.Є., повний текст ухвали складено 01 листопада 2019 року в місті Слов`янськ Донецької області), -

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2019 року ОСОБА_2 звернулась з зазначеним позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Слов`янського міськрайонного Відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Просила визнати недійсним договір № 3492 від 17 червня 2016 року купівлі-продажу автомобіля «KIA SOUL», 2012 року випуску, який 17 червня 2016 року укладеного між відповідачами та зареєстрованого на ОСОБА_1 .

Разом з позовом ОСОБА_2 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила суд накласти арешт на автомобіль «KIA SOUL», 2012 року випуску, що зареєстрований за ОСОБА_1 .

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 листопада 2019 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по вказаній цивільній справі задоволено.

Накладено арешт на автомобіль «KIA SOUL», 2012 року випуску, об`єм двигуна 1591, зареєстрований згідно договору купівлі-продажу № 3492 від 17 червня 2016 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Територіальному сервісному центрі № 1433 РСЦ МВС України в Донецькій області.

Заборонено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , відчуження та передачу іншим особам для експлуатації автомобіля марки «KIA SOUL», 2012 року випуску, об`єм двигуна 1591, що зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 .

Заборонено Територіальному сервісному центру № 1433 РСЦ МВС України в Донецькій області знімати автомобіль марки «KIA SOUL», 2012 року випуску, об`єм двигуна 1591, зареєстрований на ОСОБА_1 , з реєстраційного обліку.

Не погодившись з ухвалою суду , відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на обмеження її прав в користуванні автомобілем, просила скасувати оскаржувану ухвалу суду .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначила, що вона є інвалідом 2 групи, за станом здоров`я самостійно не може керувати транспортним засобом, однак має потреби за допомогою транспортного засобу відвідувати лікувальні установи, купувати лікарські препарати та продукти харчування.

Наклавши арешт на автомобіль «KIA SOUL», суд залишив відповідача без засобів пересування, позбавив її можливості отримувати необхідні для неї послуги.

Позивач ОСОБА_2 надіслала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явились, але про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 85-87, 90, 100).

Апеляційний суд вважав можливим розглянути справу у відсутності сторін , оскільки, відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

За приписами ч.ч. 1 - 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі. Суд не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено наступні неоспорені обставини.

Із змісту та вимог позовної заяви вбачається, що предметом спору є визнання недійсним договору купівлі-продажу № 3492 від 17 червня 2016 року автомобіля «KIA SOUL» 2012 року випуску, який на теперішній час зареєстрований за ОСОБА_1 .

Приймаючи ухвалу, суд дійшов висновку, що оскільки предметом позову є майно, на яке позивач просить накласти арешт, та вимоги заяви про забезпечення позову є співмірними з ціною позову, з урахуванням ціни позову та позовних вимог, необхідно накласти арешт на спірний транспортний засіб, що зареєстрований на ім`я відповідача ОСОБА_1 , і з метою збереження цього транспортного засобу - заборонити відповідачу користуватися автомобілем.

Апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, зокрема, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, заборони вчинення певних дій.

Відповідно до ч.ч. 5-7 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки предметом позову є майно, на яке позивач просить накласти арешт, вимоги заяви про забезпечення позову є співмірними з ціною позову, та, з урахуванням того, що до вирішення справи по суті необхідно вжити заходи щодо збереження цього майна, заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами, дав їм належну оцінку і обґрунтовано наклав арешт на транспортний засіб.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та встановленим обставинам справи.

Всупереч тверджень апелянта, суд ухвалив судові рішення на підставі наявних у справі доказів, яким дав належну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи. При вирішенні справи суд застосував норми процесуального права, які регулюють спірні правовідносини та ухвалив судові рішення, яке в повній мірі відповідає вимогам закону

За приписами ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, отже існують всі підстави для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладання арешту на транспортний засіб.

Що ж стосується доводу апеляційної скарги, про те що оскаржувана ухвала звужує права відповідача, та заважає їй отримувати необхідні послуги, то апеляційний суд його відхиляє, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Право власності відповідача ОСОБА_1 оскаржуваною ухвалою не порушено.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду, на період розгляду цивільної справи їй заборонено відчуження та передачу іншим особам для експлуатації автомобіля марки «KIA SOUL».

Окрім цього, відповідно до абзацу першого п. 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, вона, як власник транспортного засобу, може передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, та перебувати в ньому в якості пасажира.

При вирішенні питання про накладення арешту на транспортний засіб суд першої інстанції, повно з`ясував всі обставини справи, належно оцінив докази надані позивачем, правильно встановив фактичні обставини справи, виниклим правовідносинам дав вірну правову оцінку і обґрунтовано задовольнив заяву позивача про накладення арешту на транспортний засіб.

Правові висновки суд повно виклав в ухвалі та належно їх мотивував.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, дотримуючись принципу пропорційності у цивільному судочинстві, правомірно наклав арешт на «KIA SOUL», 2012 року випуску, об`єм двигуна 1591, зареєстрований згідно договору купівлі-продажу № 3492 від 17 червня 2016 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Територіальному сервісному центрі № 1433 РСЦ МВС України в Донецькій області.

Отже, оскаржувана ухвала постановлені судом першої інстанції з додержанням норм права і підстав для їх скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 листопада 2019 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня її складання.

Повний текст постанови складений та долучений до матеріалів справи 19 грудня 2019 року.

Головуючий суддя: М.С. Будулуца

Судді: О.М. Біляєва

В.В. Папоян