Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/888/18
Провадження № 2/644/160/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого судді Бугери О.В.,

За участю секретаря судового засідання Ступницького К.В.,

Представника позивача Антіпіна А.Ю.,

Відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачем 09.02.2018 року подано до суду позовну заяву про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 16.11.2013 року в розмірі 101000,70 гривень станом на 08.11.2017 року, яка складається з 4268,15 гривень заборгованості за кредитом, 87200,82 гривні - заборгованості по процентам за користування кредитом, 4245,98 гривень - заборгованості за пенею та комісією, штрафами - 500 гривень фіксована частина, 4785,75 гривень процентна складова. Також просили стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в сумі 1762 гривні.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв'язку із чим підписав заяву б/н від 16.11.2013 року, згідно до якої отримав кредит в розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписанням даної заяви відповідач надав свою згоду на погодження із «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених Наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті Приватбанку. Анкета-заява, з Умовами та Тарифами в сукупності складають Договір про надання банківських послуг. На підставі п.п.2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Договору відповідач підписанням Договору погодився на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту за рішенням та ініціативою банку. Зі свого боку позивач забезпечив можливість відповідача доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, через картку та фінансовий телефон, інтернет-банкинг Приват24, мобайл-банкинг, контактний центр Банку, Цілодобову службу «Консьерж-сервіс». Відповідач всупереч вимог ст.ст.509, 526, 527, 530, 549, 598, 599, 610, 617, 1054 ЦК України свої зобов'язання не виконав, грошові кошти на погашення отриманої суми кредиту не вніс, внаслідок чого утворилась заборгованість. Строк дії договору є триваючим, оскільки жодна із сторін не заявила про його розірвання.

У встановлений судом строк відповідачем було подано відзив на позовну заяву, з посиланням на те, що позивачем не надані суду оригінали письмових доказів, що доводять укладання кредитного правочину. Надіслані копії надзвичайно низької якості, що ставить під сумнів їх достовірність та об'єктивно викликає підозру щодо їх підроблення. Не доведено повноваження особи, якою підписано договір приєднання - Анкету-заяву від 16.11.2013 року, відсутні докази ознайомлення позивачем відповідача з Умовами публічного договору та надання відповідачу копій цих документів. Також не надані докази отримання відповідачем графіків платежів та розрахунку сукупної вартості кредиту, відкриття банківського рахунку в рамках виконання кредитного договору, відсутні докази надання відповідачу електронного платіжного засобу у вигляді картки, в анкеті-заяві такі дані відсутні, не надано належних первинних фінансових документів про отримання та повернення нібито кредитних коштів. Окрім того, позивач посилається на те, що кредитний ліміт був встановлений нібито у розмірі 2000 гривень, це максимально можлива сума кредиту, але при цьому позивачем заявлено вимогу про відшкодування непогашеної суми кредиту в сумі 4268,15 гривень, тобто на 2268,15 гривень більше, будь-яких доказів збільшення кредитного ліміту позивачем не надано.

Окрім цього, відповідач посилався на те, що надання доказів укладання кредитного договору у письмовій формі передбачено вимогами ст.1054 ЦК України, а відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» обов'язок доведення факту передачі споживачеві одного з оригіналів кредитного договору покладається на кредитодавця. Не доведені повноваження ОСОБА_3, яка здійснила підписання анкети-заяви від імені банку, надані копії Витягу «Умов та правил надання банківських послуг», затверджених Наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, та Витягу «Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» є лише відсканованими копіями невідомого документу, викликають сумнів в їх достовірності, не містять його підпису про ознайомлення, а тому їх не є можливим вважати складовою укладеного договору, окрім того, в самій анкеті відсутні відмітки про отримання цих Умов та Тарифів чи ознайомлення із ними, розрахунок суми заборгованості, що долучений до позову містить печатку для документів, яка дійсна тільки за підписом ОСОБА_4 та підписаний невідомою особою.

Додатково відповідачем надано заяву про долучення розрахунку заборгованості, із змісту якого вбачається, що відсутня будь-яка заборгованість відповідача перед банком, а також заяву про сумнівність наданих позивачем письмових доказів, а саме Анкети-заяви, Витягу «Умови та правила надання банківських послуг», затверджених Наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, Витягу з «Тарифи Банку», Розрахунку заборгованості по договору, просив виключити дані документи з кола доказів.

Представником позивача подано відповідь на відзив, із змісту якої вбачається, що відповідач уклав кредитний договір б/н від 16.11.2013 року шляхом оформлення Анкети-заяви, із встановленням кредитного ліміту на платіжку картку із сплатою відсотків в 30% за користування кредитом на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Вважали, що договір є укладеним у формі саме Анкети-заяви, погодженням з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, відповідач поставив підпис на відповідній анкеті погодився із укладанням договору, та договір укладений в такий спосіб саме в письмовій формі. Відповідачу було відкрито картковий рахунок, ключем до рахунку є пластикова Картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон, який вказав відповідач в своїй заяві. Картковий рахунок - рахунок фізичної особи, до якого випущена Картка по якому відображаються всі фінансові операції. Доказами укладання відповідачем кредитного договору та невиконання кредитних зобов'язань є копія такого договору, розрахунок заборгованості, копія паспорту відповідача, фото клієнта з картою, виписка по рахунку. Вважали, що саме відповідачем не надано доказів не укладання договору. Окрім цього, посилались, що банківська виписка має статус первинного документу, із змісту виписки вбачається, що відповідач знімав кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався коштами. Підтвердженням факту укладання договору та погодження з Умовами та Правилами надання банківських послуг є підпис відповідача на Анкеті-заяві. З Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду, вбачається, що відповідачу було встановлено поточну процентну ставку в розмірі 2,5 % (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів. Тобто, були оговорені всі істотні умови договору. Факт укладання між сторонами договору підтверджується тим, що відповідачем особисто заповнено форму наданої анкети-заяви, зазначено свої особисті дані, та міститься його особистий підпис. Підпис поставлений в кінці анкети-заяви, в тому числі яка містить посилання на ознайомлення з Умовами та правилами надання послуг, з Тарифами банку. Вважали, що укладений договір містить всі необхідні дані, в ньому оговорено всі істотні умови. Саме на відповідача покладено обов'язок довести, що він не був ознайомлений із Умовами та Правилами надання банківських послуг, не отримував кредитним ліміт чи не підписував кредитний договір. Посилались на те, що у заяві-анкеті зазначено початкову суму кредитного ліміту, однак умовами договору визначено, що банк має право у будь-який моменту збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, посилався на те, що підписанням Анкети-заяви відповідач погодився із Умовами та правилами надання кредиту, порядком встановлення кредитного ліміту, після отримання кредиту користувався кредитним коштами, про що свідчить витяг з карткового рахунку, але свої зобов'язання по погашенню отриманих кредитних коштів не виконав, утворилась заборгованість, яку вони просять стягнути.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилався на те, що він дійсно отримував в ПриватБанку картку, але зарплатну, для отримання заробітної плати під час роботи в фірмі «Алло». Користувався цією картою приблизно півроку, коли працював, користувався виключно коштами, які отримував в якості зарплати, після цього в банку карток не отримував, не перевипускав, про отримання кредиту із заявою не звертався. Також зазначав, що з наданих позивачем доказів взагалі не вбачається, що він мав намір оформити кредит, що йому було встановлено конкретний кредитний ліміт в сумі 2000 гривень, надані анкета-заява не містить відміток про його намір отримати кредитну картку, про ознайомлення його із Умовами та Тарифами банку. Вважав, що надані позивачем докази, на підтвердження нібито отримання ним кредиту є недопустимими, оскільки не посвідчені належним чином.

Суд, вислухавши доводи представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Із змісту анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 16.11.2013 року не вбачається, яку саме карту виявив бажання оформити на своє ім'я відповідач, не містить даних графа даних про встановлення розміру кредитного ліміту, а також відсутні дані про отримання пам'ятки клієнта, що містить в собі Тарифи та основні умови обслуговування та кредитування, та ознайомлення з її змістом (а.с.9-10).

До позовної заяви стороною відповідача було надано розрахунок заборгованості за договором №б/н від 16.11.2013 року, станом на 08.11.2013 року (а.с.7,8).

До позовної заяви додано копію Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг», затверджених Наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року (а.с.11-35).

В ході розгляду справи було зобов'язано позивача надати в судове засідання для огляду оригінал відповідної анкети-заяви, в ході огляду якої також встановлено відсутність обраної карти, даних про встановлення розміру кредитного ліміту та ознайомлення із Умовами та правилами надання банківських послуг.

Представник позивача наполягав на тому, що достатньо підпису відповідача на даній заяві-анкеті, а розмір кредитного ліміту визначає банківська установа самостійно, виходячи з Умов та правил. Відповідач категорично заперечував, зазначав, що в цьому вигляді анкета-заява не може вважатися укладеним кредитним договором, оскільки відсутні дані про обраний вид кредиту, про встановлений ліміт та ознайомлення його з Умовами кредитування.

Відповідач посилався на те, що в листопаді 2013 року він отримував картку, але зарплатну. З метою перевірки доводів відповідача було зобов'язано позивача надати інформацію про всі видані картки та відкриті рахунки на ім'я відповідача.

Із змісту дослідженої інформації на ухвали суду вбачається наступне.

Відповідно до довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачу було видано кредитну картку за номером НОМЕР_2, дата відкриття 16.11.2013 року, термін дії 10/17. Довідка виконана на аркуші паперу формату А4, ніким не посвідчена. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти вбачається, що старт карткового рахунку 16.11.2013 року, в графі інформація зазначено - НОМЕР_5, НОМЕР_2, U180, «Універсальна 180+». Кредитний ліміт 16.11.2013 року - 0, встановлення кредитного ліміту. Зміна кредитного ліміту 19.11.2013 року - 2000, збільшення кредитного ліміту. Строк дії кредитної картки 10/17. Зазначена довідка виконана на аркуші паперу формату А4, ніким не посвідчена.

Із змісту виписки по рахунку за період з 16.11.2013 року по 20.04.2018 року вбачається, що на ім'я відповідача ОСОБА_2 було відкрито рахунок НОМЕР_2, містяться дані про проведені операції зняття коштів, зарахування коштів через Приват24 зі своєї картки, автоматичне погашення заборгованості з картки НОМЕР_3, з останньою операцією в травні 2014 року. В подальшому по картці проводилось зняття коштів за прострочені овердрафт процентів, за прострочений кредит. Оглянута виписка не містить вихідних даних про дату та розмір нарахування кредитного ліміту, про збільшення кредитного ліміту.

Також надано інформацію по руху коштів за основною картою НОМЕР_4, що відкрита також на ім'я відповідача ОСОБА_2, із змісту якого вбачається, що 16.11.2013 року відкрито відповідний картковий рахунок із визначенням кредитного ліміту 0, 19.11.2013 року збільшено кредитний ліміт та встановлено 2000 гривень, за даною картою зазначено розходів на суму 11,60 гривень.

В ході розгляду справи сторона позивача наполягала на тому, що саме картка за НОМЕР_2 є кредитною картою тарифом «Універсальна», рух за якою не містить даних про встановлення кредитного ліміту.

За даними отриманими на підставі ухвали суду відповідач у справі, як клієнт банку отримав:

зарплатну картку VISA ELECTRON DOMESTIK, валюта гривня, видана від 13.09.2010 року, строк до 08/12, НОМЕР_6;

НОМЕР_7 DEBIT MASTERCARD WAGE INSTANT видана 30.04.2013 року, строк до 04/17;

НОМЕР_8 DEBIT MASTERCARD WAGE INSTANT видана 23.10.2013 року, строк до 10/17;

Відповідач в судовому засіданні зазначав, що в 2010 році йому було 16 років, та імовірно він отримував в банку не зарплатну картку, як стверджує представник позивача, а картку на отримання стипендії. Після закінчення навчання карткою не користувався, не продовжував її та не перевипускав. В квітні та жовтні 2013 року до банку не звертався та будь-яких карток не отримував.

Наданий суду фотознімок відповідача із карткою в руках не містить дати його виготовлення та не надає змогу ідентифікувати тип, номер картки та термін, на який її видано, а тому не може бути прийнятий судом до уваги, є неналежним доказом. Даних про тип картки НОМЕР_7, НОМЕР_8 позивачем не надано, а картка за номером НОМЕР_3, взагалі відсутня в переліку карток, що видавались відповідачу.

За ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивачем суду не надано належних доказів укладення та виконання договору між сторонами, на який посилається ПАТ КБ « ПриваБанк» у своїй позовній заяві, а саме волевиявлення відповідача на отримання саме кредитної картки типу «Універсальна», розміру встановленого кредитного ліміту, ознайомлення відповідача з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених Наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, Тарифами банку, що діяли на момент складання анкети-заяви 16.11.2013 року, фактичного зарахування коштів на кредитну картку позичальника в сумі нібито встановленого кредитного ліміту 2000 гривень, доказів зміни кредитного ліміту. Не є доведеними доводи позивача, які зазначені у відповіді на відзив, що анкета-заява містить початкову суму кредитного ліміту, має підпис відповідача, який погодився із Умовами та правилами надання послуг, оскільки це спростовується оглянутим в судовому засіданні оригіналом анкети-заяви та її копією наявною у справі, яка не містить таких відміток. Також, суд погоджується із доводами відповідача, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві.Окрім того, слід зазначити, що розмір встановлено кредитного ліміту відповідно до наданої довідки становить 2000 гривень, даних про його зміну немає, а вимоги за позовом заявлені на стягнення суми в розмірі 4268,15 гривень, саме як заборгованості по кредиту, будь-яких обґрунтувань щодо такої зміни суми кредиту позивачем ані в позові, ані у відповіді на відзив наведено не було.

Відповідно до вимог ч.1, 2,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст.77, 79 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а саме обставин, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. А достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Виходячи із зазначених норм, суд зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Сторони не обмежувались в ході розгляду справи у праві подання доказів до суду не підтвердження чи спростування доводів позову, відзиву. В даному випадку стороною позивача не було надано достовірних та належних доказів на підтвердження своїх вимог. Враховуючи зазначене, суд вважає, що доказів укладання між сторонами саме кредитного договору у вигляді анкети-заяви 16.11.2013 року та отримання картки «Універсальна», стороною позивача не надано, а тому підстав для задоволення позову не вбачається. Оскільки суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача. Керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 527, 530, 626, 638, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 12, 76, 81, 95, 142, 264-268, п.15.5. розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова.

Повний текст рішення виготовлений 11.02.2019 року.

Відповідно до вимог п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк», вулиця Грушевського, будинок 1-Д, м.Київ, 01001, адреса для листування вулиця Набержна Перемоги, 50, м.Дніпро, 49094

Представник позивача Антіпін Андрій Юрійович, за довіреністю.

Відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрований АДРЕСА_1.

Головуючий: суддя О.В.Бугера