РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Провадження № 2/510/197/19

Справа № 510/625/18

16.12.2019року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

Головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

При секретарі Міхайліченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності, -

встановив:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся відповідача - ОСОБА_4 , яка була у шлюбі з ОСОБА_5 . 28 січня 2012 року шлюб було розірвано, після чого ОСОБА_4 повернула собі дошлюбне прізвище.

Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв її син (батько відповідача) - ОСОБА_6 шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем. ОСОБА_7 потребувала сторонньої допомоги та догляду за станом здоров`я, а тому спадкодавець була на утриманні сина.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько відповідача - ОСОБА_6 після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

За життя померлий ОСОБА_6 залишив заповідальне розпорядження від 16 лютого 2015 року, зареєстроване в реєстрі за № 32 на користь відповідача по справі.

Однак ОСОБА_3 не проживав разом з ОСОБА_6 та після смерті останнього не подавав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Позивачі проживали разом з померлим на час відкриття спадщини, доглядали за ОСОБА_6 , а також за будинком, від спадщини не відмовлялися, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

До державної нотаріальної контори позивачі не зверталися у передбачений законом шестимісячний строк, але вони прийняли спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Через деякий час після смерті ОСОБА_6 , відповідно до вимог чинного законодавства, позивачі звернулися до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 27 листопада 2018 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Позивачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення сповіщався, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника позивачів - адвоката Златі Н.С., відповідно до якої вона просить розглядати справу за їх відсутності, позов підтримують та просять його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують.

Ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 05 листопада 2018 року явку відповідача ОСОБА_3 було визнано обов`язковою та викликано його у судове засідання для надання суду особистих пояснень.

Однак на судові засідання, що відбулися 04 грудня 2018 року, 16 січня 2019 року, 27 лютого 2019 року, 27 березня 2019 року, 06 травня 2019 року, 24 червня 2019 року, 23 липня 2019 року, 21 серпня 2019 року, 15 жовтня 2019 року, 13 листопада 2019 року, 16 грудня 2019 року, відповідач не з`явився, про дату, час та місце їх проведення сповіщався належними чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача - ОСОБА_4 , яка була у шлюбі з ОСОБА_5 . 28 січня 2012 року шлюб було розірвано, після чого ОСОБА_4 повернула собі дошлюбне прізвище.

Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв її син (батько відповідача) - ОСОБА_6 шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем. ОСОБА_7 потребувала сторонньої допомоги та догляду за станом здоров`я, а тому спадкодавець була на утриманні сина.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько відповідача - ОСОБА_6 після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

За життя померлий ОСОБА_6 залишив заповідальне розпорядження від 16 лютого 2015 року, зареєстроване в реєстрі за № 32 на користь відповідача по справі.

Однак ОСОБА_3 разом з батьком не проживав та у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, а тому вважається таким, що не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 .

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статі 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Позивачі проживали разом з померлим на час відкриття спадщини однією сім`єю, доглядали за ОСОБА_6 , а також за будинком, від спадщини не відмовлялися, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

До державної нотаріальної контори позивачі не зверталися у передбачений законом шестимісячний строк, але вони прийняли спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до наявного в матеріалах справи протоколу допита особи з її згоди відповідно до п. 7, ч. 1, ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», свідок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , показав, що у зв`язку з поганим почуттям ОСОБА_6 потребував сторонньої допомоги, а тому за ним доглядали ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_2 .

Відповідно до наявного в матеріалах справи протоколу допита особи з її згоди відповідно до п. 7, ч. 1, ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», свідок ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , показала, що у зв`язку з поганим почуттям ОСОБА_6 потребував сторонньої допомоги, а тому за ним доглядали ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_2 , які проживали разом з ОСОБА_6 , вели сумісне господарство, доглядали за будинком. Сину ОСОБА_6 - ОСОБА_3 було відомо, що за його батьком доглядають сторонні люди, він проти цього не заперечував, не вимагав від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звільнити будинок.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Через деякий час після смерті ОСОБА_6 , відповідно до вимог чинного законодавства, позивачі звернулися до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 27 листопада 2018 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

У підтвердження своїх позовних вимог, позивачі надали суду: копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на ім`я померлої ОСОБА_4 , підтверджують сумісне проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , докази сумісного проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів.Таким чином, суд вважає, що вимоги позивачів є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, а тому мають бути задоволені.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться зокрема на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , право спільної сумісної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Дане рішення є підставою для скасування попередньої державної реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за попередніми власниками, а також підставою для подальшого проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова