Справа № 263/1057/19
Провадження № 2/263/1435/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю секретаря Рудь Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області 02 лютого 2019 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій вона просить суд збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 квітня 2013 року, та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 8 000 грн. щомісячно до повноліття дитини з індексацією розміру аліментів у твердій грошовій сумі, рішення суду в частині платежу за один місяць допустити до негайного виконання, відкликати виконавчий лист, виданий 22 квітня 2013 року на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 квітня 2013 року.

Вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що з 10 вересня 2011 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який заочним рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 30 квітня 2013 року між сторонами розірваний. Під час шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_4 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З часу народження та припинення шлюбних відносин донька проживає з позивачем та до певного часу фактично, з урахуванням розміру аліментів, які сплачуються відповідачем на її утримання, перебувала на утриманні позивача та її батьків та частково відповідача. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 11 квітня 2013 року з ОСОБА_2 стягнуті аліменти у розмірі 1 000 грн., починаючи з 01 березня 2013 року та до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 21 жовтня 2016 року позивач уклала новий шлюб та відповідно змінила прізвище на « ОСОБА_5 ». Донька сторін є дитиною з хронічними хворобами, перебуває на обліку з діагнозом: «викривлення носової перегородки, аденоїди третього ступеня» із супутним захворюванням: « ОСОБА_6 аритмія», потребує постійного тривалого лікування, підтвердженням чого є медичні документи. На теперішній час позивачу достеменно відомо, що ОСОБА_2 є моряком далекого плавання та виконує свої обов`язки на посаді другого помічника капітана, відповідно має непостійний, нерегулярний значний дохід, який залежить від укладення контракту та періоду його виконання. Морське агентство ПП «Барк» своєю відповіддю від 19 лютого 2019 року № 22 на адвокатський запит підтвердило факт неодноразового працевлаштування ОСОБА_2 на суднах іноземних судновласників у період з 2015 по 2018 роки без вказівки орієнтовної заробітної плати, яка у середньому складає 5 000 доларів США щомісячно, що також свідчить про те, що відповідач має непостійний і нерегулярний дохід. Відповідач інших дітей, крім ОСОБА_3 , не має, стан його здоров`я задовільний, оскільки він є моряком далекого плавання і регулярно проходить медичне обстеження, інших стягнень за виконавчими документами, крім аліментів, з нього не проводиться. Отже, у ОСОБА_2 відсутні будь-які поважні обставини, пов`язані з додатковими витратами, і він має можливість надавати матеріальну допомогу своїй доньці до досягнення нею повноліття, відповідно до свого реального доходу у твердій грошовій сумі. Позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а також від другого шлюбу має сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Частина доходу, після закінчення декретної відпустки, з урахуванням отримання від відповідача гідних аліментів, була б достатньою для того, щоб створити нормальні умови для проживання, лікування і навчання доньки. Відповідач, крім виплати аліментів у розмірі 1 000 грн., ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків зі сплати аліментів від реального доходу, приховуючи його. Посилаючись на указані обставини, положення ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 180, 181, 182, 192 СК України, з урахуванням відомостей про дохід відповідача за 2015 2018 роки, що свідчить про зміну його матеріального стану у бік поліпшення, враховуючи принцип справедливості і розумності, позивач вважає за можливе збільшення розміру аліментів на утримання дитини, змінивши форму його стягнення з частини від доходу боржника на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 8 000 грн., що буде відповідати його доходу за контрактні періоди, тому просила вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 своїм правом не скористався та відзив на позов в адресу суду не направив.

Рух справи.

Ухвалами суддів Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 березня 2019 року, 19 березня 2019 року, 20 березня 2019 року, 22 березня 2019 року заявлені самовідводи від розгляду даної цивільної справи та розпорядженням голови цього суду від 22 березня 2019 року указана цивільна справу передана для розгляду до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області як найбільш територіально наближеного до цього суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 квітня 2019 року відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, роз`яснено сторонам їх право та строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та письмових заперечень, призначені судові засідання для розгляду справи, а також витребувано: з Державної прикордонної служби України відомості стосовно кількості та напрямку перетину ОСОБА_2 державного кордону у період з 2015 року по 2019 рік; з морського агентства ПП «Барк» інформацію щодо надання послуг у період з 2015 року по 2019 рік з працевлаштування ОСОБА_2 , на які посади працевлаштовувався та на який період укладалися контракти із зазначенням заробітної плати; з Головного управління ДФС у Донецькій області відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів за період з січня 2015 року по 2018 рік із зазначенням джерел її надходження.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Тимір І.В. до судового засідання не з`явилися, попередньо подали до суду заяви, в яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили розглянути справу за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, направив в адресу суду заяву про долучення до матеріалів справи довідки зі служби зайнятості.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін, а також витребуваних судом, інших суду не представлено.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є збільшення розміру аліментів.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 22 лютого 2012 року серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що вчинений актовий запис № 155, батьки: ОСОБА_2 , ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 10 квітня 2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 розірваний.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 квітня 2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 01 березня 2013 року та до повноліття дитини, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішення суду у межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Відповідно до листа Приморського відділу Державної виконавчої служби м. Маріуполя від 15 лютого 2019 року № 1242/14.4-29/11, відповідно до заяви стягувача ОСОБА_2 від 14 лютого 2019 року, аліменти отримуються нею щомісячно до теперішнього часу у розмірі 1 000 грн.

Згідно з інформацією Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 06 лютого 2019 року малолітня ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 21 жовтня 2016 року серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 21 жовтня 2016 року уклала шлюб із ОСОБА_8 , про що вчинений актовий запис № 390, після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_5 ».

Згідно зі свідоцтвом про народження від 12 жовтня 2017 року серії НОМЕР_3 , у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_9 , про що вчинений актовий запис № 454.

Відповідно до медичних документів у ОСОБА_3 наявний діагноз: синусова аритмія, ЕОС відхилене вправо, викривлення носової перетинки.

Згідно з відповіддю Морського агентства ПП «Барк» від 19 лютого 2019 року № 22, наданої на запит адвоката Теміра І.В., ОСОБА_2 був працевлаштований у періоди з: 27 січня 2015 року по 05 червня 2015 року; 12 серпня 2015 року по 22 листопада 2015 року; 04 лютого 2016 року по 26 травня 2016 року; 10 вересня 2016 року по 10 січня 2017 року; 22 березня 2017 року по 04 липня 2017 року; 30 листопада 2017 року по 17 квітня 2018 року; 26 липня 2018 року по 23 листопада 2018 року.

Аналогічного змісту Морським агентством ПП «Барк» надано довідку від 12 червня 2019 року № 90 за ухвалою суду від 02 квітня 2019 року, в якій доповнено, що ОСОБА_2 , крім зазначеного вище періоду працевлаштування, з 27 березня 2019 року перебуває у рейсі на посаді 2-го помічника капітана з орієнтовним окладом 3 500 доларів США.

Головне управління ДФС у Донецькій області листом від 24 червня 2019 року надало відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків з ОСОБА_2 , відповідного до яких за період з лютого 2015 року по квітень 2018 року відомості про отримані доходи відсутні.

Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України на ухвалу суду від 02 квітня 2019 року надіслав відомості від 02 липня 2019 року про ОСОБА_2 , який перетинав державний кордон України, зокрема: 27 січня 2015 року виїзд Дніпропетровськ Стамбул та 05 червня 2015 року в`їзд Стамбул Дніпропетровськ; 12 серпня 2015 року виїзд Дніпропетровськ Стамбул та 23 листопада 2015 року в`їзд Стамбул Київ; 04 лютого 2016 року виїзд Київ Стамбул та 26 травня 2016 року в`їзд Франкфурт Київ; 10 вересня 2016 року виїзд Київ Пекін та 10 січня 2017 року в`їзд Лондон Київ; ІНФОРМАЦІЯ_5 березня 2017 року виїзд Запоріжжя Стамбул та 06 липня 2017 року в`їзд Барселона Київ; 30 листопада 2017 року виїзд Київ Амстердам та 12 квітня 2018 року в`їзд Дубай НОМЕР_4 Київ; 26 липня 2018 року виїзд Київ Париж та 22 листопада 2018 року в`їзд Стамбул Запоріжжя; 27 березня 2019 року виїзд Київ Стамбул та 23 липня 2019 року в`їзд Стамбул Запоріжжя.

ОСОБА_2 представлено суду довідку з Державного центру зайнятості Маріупольського міського центру зайнятості від 29 серпня 2019 року про те, що він перебуває на обліку як безробітний в Маріупольському МЦЗ з 22 серпня 2019 року.

Так, проводячи оцінку поданих сторонами доказів, необхідно дійти висновку, що ОСОБА_2 в указаний період працював як моряком, так і 2-м помічником капітана та під час виконання цієї роботи отримав сукупний дохід у розмірі 3 500 доларів США.

У передбаченому порядку ці обставини не спростовані, тому суд вважає їх встановленими та доведеними у порядку, передбаченому ст. 81 ЦПК України.

Суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

За положеннями статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

У статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду позовну заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Положеннями статей 12, 81 ЦПК України передбачений обов`язок кожної із сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається кожна із сторін як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач поєднує підставу позову з наступними обставинами: у відповідача поліпшився майновий стан, оскільки він працює моряком, позивач на теперішній час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, тому не має окремого доходу, спільна дитина сторін потребує більших витрат, які відповідачем не забезпечуються.

Відповідач поєднує заперечення на позов з тим, що він з 22 серпня 2019 року перебуває на обліку як безробітний.

Проводячи оцінку представлених доказів, суд враховує те, що відповідач у середньому у 2015 році 8 місяців працював за контрактом, у 2016 році 6 місяців працював за контрактом, у 2017 році 6 місяців працював за контрактом, у 2018 році 8 місяців працював за контрактом та у 2019 році з 27 березня по 23 липня працював за контрактом на посаді 2-го помічника капітана з окладом 3 500 доларів США, що свідчить про дійсне безпосереднє покращення його майнового стану.

Доказів у розумінні ст. ст. 77 80 ЦПК України, які би свідчили про погіршення стану здоров`я відповідача, суду не представлено.

У той же час, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не отримує заробітку, що свідчить про погіршення її матеріального стану.

Дитина, у зв`язку з наявністю захворювань, відповідно до вимог ст. 150 СК України потребує ретельного піклування про здоров`я, яке повинно бути забезпечено батьками як шляхом відвідування медичних установ, так і придбанням необхідних лікарських препаратів.

При цьому, суд відхиляє як належний та достатній доказ довідку з Маріупольського центру зайнятості про те, що ОСОБА_2 з 22 серпня 2019 року перебуває на обліку як безробітний, оскільки на облік він став після закінчення його роботи за контрактом 2-го помічника капітана судна, і вона не спростовує факту поліпшення його матеріального становища та не свідчить про те, що він позбавлений можливості на укладення нового контракту моряка.

При цьому, суд бере до уваги те, що відповідач, працюючи за різними контрактами поза межами України та отримуючи значний дохід, у передбаченому законом порядку не відобразив отримання ним доходів та відповідно не сплачував обов`язкових податків та платежів, що відображено у довідці ДФС, як наслідок перебуває на обліку як безробітний.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Конвенцією про права дитини закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Положеннями статті 180 СК України передбачений спільний обов`язок батьків на утримання своєї дитини та положеннями статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачений мінімальний прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, однак, з урахуванням потреб та інтересів дитини, розміру мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з метою найкращого забезпечення інтересів дитини необхідно дійти висновку, що на утримання дитини витрачаються кошти у меншому розмірі, ніж передбачено законом, відповідач має дійсну можливість сплачувати аліменти у збільшеному розмірі, у позивача на теперішній час погіршився матеріальний стан, тому, з урахуванням принципів розумності та справедливості, наявні підстави для збільшення розміру аліментів, стягнутих з відповідача на дитину, до 4 000 грн., у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

На думку суду, збільшений розмір аліментів, з урахуванням спільного обов`язку батьків на утримання дитини, у достатній мірі виконає приписи статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» та статті 150 СК України.

У той же час, у разі стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, такий розмір, відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України щорічно підлягає індексації відповідно до закону, однак у рішенні, за яким стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. зазначено від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 01 березня 2013 року та до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не притаманно диспозиції ст. 184 СК України, в редакції Закону № 2037-VIII від 17 травня 2017 року, тому суд не визначає мінімальний розмір, передбачений п. 2 ч. 2 ст. 182 СК України.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Процесуальним законом не передбачено негайне виконання рішення у справах про зміну (збільшення) розміру аліментів, які вже стягнуті рішенням суду, тому вимоги в цій частині не ґрунтуються на законі.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Розглядаючи зазначену вимогу, суд першої інстанції виходить з того, що повернення виконавчого документа на вимогу суду є неможливим, оскільки доказів того, що судове рішення від 11 квітня 2013 року ОСОБА_2 виконувалося належним чином і у нього відсутня заборгованість зі сплати аліментів матеріали справи не містять, а відтак відсутні підстави для повернення виконавчого листа на вимогу суду.

У даному випадку суд керується нормами ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), оскільки вирішення цього питання пов`язано з виконанням судового рішення в іншій справі.

Із практики Європейського суду випливає, що судовий розгляд визначається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у справі, в тому числі і на стадії виконання рішення суду. Вимагається щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року).

За положеннями ч. 1 ст. 3 Закону виконавчий лист, виданий судом у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, є виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.

Однією із підстав закінчення виконавчого провадження є повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ (п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону).

Як встановлено у справі, на підставі судового рішення від 11 квітня 2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя 22 квітня 2013 року видано виконавчий лист, на підставі якого згідно з заявою стягувача від 14 лютого 2019 року аліменти отримуються нею щомісячно, що триває до теперішнього часу (лист Приморського ВДВС м. Маріуполя від 15 лютого 2019 року), тому необхідно дійти висновку, що у межах цього провадження здійснюється примусове виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини, між тим у суду відсутні докази, що станом на день ухвалення рішення боржник належним чином виконує рішення суду та за виконавчим листом відсутня заборгованість.

За таких обставин повернення виконавчого документу на вимогу суду є неможливим, так як, у разі наявності заборгованості за аліментами, виконавче провадження не може бути закінченим (п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону).

Розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про збільшення розміру аліментів.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи із мінімальної ставки судового збору, яка повинна бути сплачена, судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 768 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 192 СК України, ст. ст. 3, 12, 13, 7680, 89, 141, 263265, 430, 432 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 квітня 2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 на малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, збільшивши розмір їх стягнення до 4 000 грн. щомісячно до повноліття дитини із щорічною індексацією відповідно до закону, починаючи сплату з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене сторонами до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів або безпосередньо до апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт серії НОМЕР_5 , ІПН НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт серії НОМЕР_7 , ІПН НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , засоби зв`язку 97 567 32 63.

Суддя О.М. Музика