РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Кострової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), заінтересована особа Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області ( м. Харків вул. Сумська б. 61) про встановлення факту народження,-

встановив:

Заявник, ОСОБА_1 , звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження свого сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Макіївка, батьками якого є мати- ОСОБА_1 , батько ОСОБА_3 .

В обґрунтування поданої заявник зазначає, що на теперішній час фактично мешкає у м. Харків, однак останній час перебувала у м. Шахтарськ Донецької області, ця територія тимчасово окупованою територією України. ІНФОРМАЦІЯ_1 у Перинатальному центрі м. Макіївка, що також є тимчасово окупованою територією України, заявник народила сина ОСОБА_2 , про що Шахтарським міськрайонним відділом РАЦС 10.04.2019року було видано свідоцтво про народження дитини. За місце реєстрація в м. Харків заявник звернулась до органів РАЦС про проведення державної реєстрація народження дитини, однак було відмовлено.

Заінтересована особа, в судове засідання не з`явились, повідомлялась судом належним чином, однак її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч.2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Суд, дослідивши надані докази приходить до наступного.

За правилами ч. 1 ст. 81, ст. 80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватись положенням ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є громадянкою України, про що надано копію паспорту серія НОМЕР_2 та зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 , 08.07.2016року укладено шлюб між громадянкою України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та громадянином України ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис 250.

На підтвердження факту народження дитини заявником надано свідоцтво про народження ОСОБА_2 , відповідно до якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Макіївка народився ОСОБА_2 , батьками якого є мати- ОСОБА_1 , батько- ОСОБА_3 .

Крім того, на підтвердження факту народження заявником надано довідку Перинатального центру м. Макіївка, згідно якої у акушерському відділенні Перинатального центру м. Макіївка з 05.03.2019р. по 03.04.2019року перебувала ОСОБА_1 з діагнозом -вагітність ІІІ, 41 тиждень, пологи відбулись ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився хлопчин, вагою 3500 кг. зріст 52 см..

Відповідно до ч.1. ст.144 СК України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч.1 ст.122 Сімейного Кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Відповідно до Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 Підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є зокрема: медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження, дані про дату і місце народження дитини зазначають відповідно до рішення суду.

Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту народження або на підставі медичного свідоцтва про народження (форма № 103/о)або на підставі рішення суду.

Заявник звернулась до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Харківській області для держаної реєстрації народження дитини, однак їй було відмовлено оскільки надані документи видані на тимчасово окупованій території України.

Згідно Постанови ВРУ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

За ст. 1 ЗУ «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» передбачено, що згідно з цим Законом тимчасово, з дня набрання ним чинності з урахуванням положень Закону України "Про створення необхідних умов для мирного врегулювання ситуації в окремих районах Донецької та Луганської областей" на строк до 31 грудня 2019 року включно, запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України.

Згідно ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків.

Так, при оцінці наданих заявником документів, як доказів в даній справі, суд враховує вимоги міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до ст.ст.3,8,9 Конституції України, які визначають, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Також суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

На підставі викладеного, з метою захисту законних прав та інтересів громадянки України, суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 та встановлення факту народження дитини чоловічої статі - ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Макіївка, батьками якого є громадяни України : мати- ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Керуючись ст.ст. 80,81,293,315,317 ЦПК України, суд,-

вирішив :

Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), заінтересована особа Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області ( м. Харків вул. Сумська б. 61) про встановлення факту народження- задовольнити.

Встановити факт народження дитини чоловічої статі - ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Макіївка, батьками якого є громадяни України : мати- ОСОБА_1 , батько- ОСОБА_3 .

Рішення підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Повний текст рішення виготовлений 25.09.2019року.

Суддя Бородіна Н.М.