Справа № 368/1493/18
Рішення

Іменем України

"28" січня 2019 р. Кагарлицький районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.

з участю представника позивача адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду та просив стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу, що становить 13 037,00 (тринадцять тисяч тридцять сім) доларів США гривень, що станом на 18.10.2018 року за офіційним курсом НБУ (1дол.США=28,15грн.) становить 367005,00 (триста шістдесят сім тисяч пять) гривень.

Мотивував позов тим, що 19 квітня 2014 року він дав в борг 8400 (вісім тисяч чотириста) доларів США ОСОБА_3, зі сплатою 12,5% (дванадцять з половиною) відсотків річних, про що свідчить письмова розписка від 19 квітня 2014 року.

Відповідач зобовязувався повернути вказані кошти через два роки - 19 квітня 2016 року.

Станом на 22.10.2018 року ОСОБА_3 не віддав борг, чим порушив виконання свого зобовязання.

На письмову вимогу повернути гроші, відповідач жодним чином не реагує, чим ухиляється від вирішення спору.

Загальна сума боргу становить 13 037,50дол.США та складається із суми позики та процентів за користування коштами із розрахунку 12,5% річних за весь період користування коштами.

У зв'язку з простроченням відповідачем терміну виконання зобовязання, а також уникнення мирного вирішення спору, я вимушений звернутись до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Свідченням передачі грошей є письмова розписка від «19» квітня 2014 року.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні позов підтримали.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, та пояснив що 19 квітня 2011 року він позичив у позивача 8400 (вісім тисяч чотириста) доларів США про що свідчить письмова розписка від 19 квітня 2011 року яку надав суду позивач . Вказані кошти він повернув, а позивач не віддав йому розписку, мотивуючи тим, що він її загубив. 19 квітня 2014 року він не позичав валюти у позивача і не писав розписки.

Судом встановлено, що 19 квітня 2011 року позивач дав в борг 8400 (вісім тисяч чотириста) доларів США ОСОБА_3, зі сплатою 12,5% (дванадцять з половиною) відсотків річних, про що свідчить письмова розписка від 19 квітня 2011 року.

Відповідач зобовязувався повернути вказані кошти через два роки.

Стаття 526 ЦК України передбачає:

1. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 1047 ЦК України передбачає:

1. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

2. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Стаття 1048 ЦК України передбачає.

1. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Стаття 1049 ЦК України передбачає:

1. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

2. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

3. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Стаття 1050 ЦК України передбачає:

1. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України позивач не довів, що 19 квітня 2014 року він дав в борг 8400 (вісім тисяч чотириста) доларів США відповідачу та не довів укладення договору позики від 19 квітня 2014 року , так як розписку відповідача на вказану суму надав від 19 квітня 2011 року , а не від 19 квітня 2014 року і сам пояснив в судовому засіданні, що неправильно прочитав дату в розписці на час подачі позову. Також показами свідка ОСОБА_4 підтверджується, що він був присутнім на прохання позивача при написанні розписки відповідачем і отримання відповідачем валюти від позивача в 2012 році чи 2011 році, а не в 2014 році. Показами свідка ОСОБА_5 бувшої дружини позивача підтверджується, що відповідач звертався до позивача по питанню надання позики в 2012 році чи 2011 році, а не в 2014 році.

Відповідно до ст.49 ч.3 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за пять днів до початку першого судового засідання у справі.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження і зміна підстави позову допускається не пізніше ніж за пять днів до початку першого судового засідання у справі.

Позивач не пізніше ніж за пять днів до початку першого судового засідання у справі не подавав письмової заяви про зміну підстав позову.

Тому з підстав, вказаних у позові, у відповідача відсутні зобовязання перед позивачем і в задоволенні позову відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.526, 1047 ч.2, 1049 ч.2 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 06.02. 2019 року.

Суддя: В.І. Кириченко