УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області за головуванням судді Литвиненко Н.В., за участю секретаря судового засідання Кадимової А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця та скасування арешту,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця щодо накладення арешту на його заробітну плату, зняти арешт із заробітної плати, що міститься на рахунках в АТ «ПУМБ» та скасувати постанову старшого державного виконавця про арешт його коштів від 25 липня 2019 року серії ВП 58492850 в частині накладення арешту на її заробітну плату. Розгляд скарги просив проводити за його відсутності.

Старший державний виконавець Кальміуського відділу ДВС міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області Каширіна І.С. заперечила проти скарги, посилаючись на те, що підстав для скасування постанови не має, оскільки до теперішнього часу до ВДВС документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та /або звернення стягнення на такий заборонено законом не надходило. Також на рахунок органу ВДВС суми коштів в рахунок оплати всієї заборгованості стягувача та виконавчого збору, стягнення з боржника не надходили. Документального підтвердження про сплату суми заборгованості на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» та виконавчого збору до ВДВС не надходило. Докумени з утанови банку АТ «ПУМБ», які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку заборонено звертати стягнення згідно із Законом до ВДВС також не надходили. Таким чином дії державного виконавця відповідають вимогам Закону, тому просить відмовити у задоволенні скарги. Скаргу просив розглянути за відсутністю представника Кальміуського ВДВС.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 2 ст.1 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Судом встановлено, що 14 січня 2019 року постановою інспектора батальйону №1 роти №3 УПП в Донецькій області на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.4 ст.126 КУпАП в розмірі 510 грн.

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13.08.2018 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18.01.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25.03.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст.121 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01.08.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років.

30 січня 2019 року, 19 лютого 2019 року, 21 лютого 2019 року, 11 березня 2019 року, 11 травня 2019 року, 18 жовтня 2019 року державними виконавцями Кальміуського відділу ДВС міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області відкриті виконавчі провадження.

В ході проведення виконавчих дій встановлено, що боржник ОСОБА_1 має відкриті рахунки в АТ «ПУМБ» МФО 334851, в тому числі і рахунок на який перераховується її заробітна плата з ПрАТ «ММК ім. Ілліча».

Постановою старшого державного виконавця від 28 жовтня 2019 року накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 що містяться на рахунках АТ «ПУМБ» МФО 334851.

У відповідності до п.7 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

В силу положень ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» метою накладення арешту є забезпечення реального виконання рішення суду.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається, в першу чергу, на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі, на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Пунктом 8 розділу VIII "Інструкції з організації примусового виконання рішень", затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Частиною 3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Тобто, АТ «ПУМБ» після отримання постанови державного виконавця про арешт коштів, які знаходяться на рахунках, що належать боржнику ОСОБА_1 , в тому числі із заробітної плати повинно було повідомити інформацію щодо рахунків зі спеціальним режимом призначення, на які законом заборонено накладення арешту і повернути зазначену постанову без виконання. Однак, таких повідомлень від банку на адресу державного виконавця не надходило.

Згідно абзацу 2 ч.2, п.1 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Враховуючи вищезазначене, суду не надано доказів, що виконавцю було напралено повідомлення банку про неможливість накладення арешту на рахунки. Також на рахунок органу ВДВС суми коштів в рахунок оплати всієї заборгованості стягувача та виконавчого збору з боржника не надходили.

За наведених вище обставин, суд приходить до висновку про те, що державний виконавець в межах наданих йому повноважень правомірно наклав арешт на кошти боржника ОСОБА_1 , а тому його вимоги в частині визнання неправомірними дій державного виконавця виконавця задоволенню не підлягають.

При вирішенні вимоги щодо скасування постанови державного виконавця про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на заробітну плату, суд виходить з наступного.

Статтею 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом; громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст.115, ч. 5 ст.97 КЗпП, ст.22, ч.ч.1,6 ст.24, ч.3 ст.15 Закону України «Про оплату праці» визначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до ч.2 ст.10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року № 95, заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сімї.

Водночас, як вбачається з довідки АТ «ПУМБ» боржник ОСОБА_1 має відкриті рахунки, в тому числі і рахунок № НОМЕР_1 , на який зараховується його заробітна плата та державним виконавцем накладено арешт і по даному рахунку.

Таким чином державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови накладено арешт, в тому числі, і на рахунок, на який зараховується заробітна плата ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує пяти мінімальних розмірів заробітної плати.

Частиною 2 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

У відності до ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна (коштів) може бути знятий за рішенням суду.

З огляду на те, що на рахунки заявника, з яких він просить зняти арешт, дійсно зараховується заробітна плата останнього, та зважаючи на граничний розмір відрахувань із заробітної плати, суд вважає вимоги заявника обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки накладений на рахунки в банку арешт унеможливлює отримання коштів заробітної плати ОСОБА_1 взагалі, скарга підлягає задоволенню в частині відновлення порушених оскаржуваною постановою прав заявника, зокрема про скасування постанови в частині накладення арешту на грошові кошти, а саме заробітну плату, що міститься на рахунках в АТ «ПУМБ» МФО 334851.

Керуючись ст.ст.447-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця та скасування арешту задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Кальміуського відділу ДВС міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області Каширіної І.С. від 25 жовтня 2019 року у виконавчому провадженні ВП № 58560534 в частині накладення арешту на грошові кошти боржника ОСОБА_1 , а саме заробітну плату, що міститься на рахунку № НОМЕР_1 в АТ «ПУМБ» МФО 334851.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Н. В. Литвиненко