РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Ведмідь Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Бойченко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Житомирської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, мотивуючи позов тим, що відповідачі, які не є співвласниками квартири, тривалий час в ній не проживають, добровільно знятися з реєстрації місця проживання не бажають, а їх реєстрація за вказаною адресою суттєво порушує права власника квартири, тому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою.

Відповідач відзив не подав, про наявність поважних причин, які перешкоджають його подачі, суд не повідомлено, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

18.01.2019 року позивачем надано до суду заяву ОСОБА_2, який діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, яка адресована до Богунського районного суду м. Житомира, у якій ОСОБА_2 вказав, що позов визнає у повному обсязі та просить його задовольнити, оскільки відповідачі проживають у Російській Федерації та їх місце проживання зареєстровано за адресою: Російська Федерація, АДРЕСА_2. Просив суд розгляд справи проводити без його участі та позов задовольнити. Заява засвідчена нотаріусом Балашихинського нотаріального округу Московської області ОСОБА_4 18.12.2018 року.

Позивач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та у заяві вказала, що позов підтримує та просить його задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, у матеріалах справи міститься заява, у якій ОСОБА_2, який діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, просив розгляд справи проводити без їх участі. Позов просив задовольнити.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні справи поклався на розсуд суду.

На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, на підставі повно і всебічно зясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є власником квартири за адресою: м. Житомир, вул. Героїв Десантників (Маршала Жукова), 23, кв. 13, що підтверджується копією Ініормації з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 31).

Зі змісту довідки від 30.07.2018 року, яка видана головою правління ОСББ «Героїв Десантників» вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3, зареєстровані, зокрема, відповідачі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13).

Згідно акту, який складений 30.07.2018 року комісією ОСББ «Героїв Десантників», відповідачі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3, не проживають з 2010 року (а.с. 7).

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 316, ст. 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно з положеннями ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав, в даному випадку шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки, як доведено в суді, відповідачі не є співвласниками квартири та не проживають в ній, що відповідачами не заперечується.

Відповідно до частини 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Враховуючи обставини справи, які встановлені судом та підтверджені належними доказами, враховуючи визнання позову відповідачами, керуючись нормами чинного законодавства, суд приходить до висновку що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та ч. 1 ст. 142 ЦПК України та покладає на відповідачів судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та у звязку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст. 16, 316, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 82, 76-82, 141, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Житомирської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №13, яка знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Героїв Десантників, 23.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 352,40 грн.

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 з державного бюджету судовий збір в розмірі 352,40 грн., сплачений відповідно до квитанції № 66 від 03.09.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Богунський районний суд м. Житомира.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1).

Відповідачі: ОСОБА_2 (місце проживання: Російська Федерація, АДРЕСА_2);

ОСОБА_3 (місце проживання: Російська Федерація, АДРЕСА_2).

Третя особа Орган опіки та піклування Житомирської міської ради (місце знаходження: м. Житомир, м-н ім. С.П. Корольова, 4/2).

Повне судове рішення складено 07.02.2019 року.

Суддя Н.В. Ведмідь