Справа № 460/1093/18 Головуючий у 1 інстанції: Кондратьєва Н.А.
Провадження № 22-ц/811/2795/19 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевич А.В.

секретар Жукровська Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 21 червня 2019 року, постановлену у складі головуючого судді Кондратьєвої Н.А., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2018 року позивачка ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_1 та просила зобов`язати останню усунути перешкоди в користуванні криницею, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу частини огорожі шириною два метри, яка встановлена відповідачем на проході, що веде від її земельної ділянки до криниці, та не чинити перешкод в подальшому користуванні криницею.

Представник позивача просив у порядку забезпечення позову заборонити відповідачу ОСОБА_1 вчиняти дії щодо демонтажу цієї криниці, яка перебуває в їх спільній частковій власності.

В обґрунтування заяви зазначав, що предметом спору є криниця. У період часу з 20.02.2019 року по 26.02.2019 року відповідачка ОСОБА_1 здійснила частковий демонтаж такої, а саме демонтувала верх криниці, накрила її дерев`яним щитом та засипала верх криниці землею, про що 28 лютого 2019 року комісією в складі депутатів Чернилявської сільської ради Яворівського району Львівської області було складено Акт № 2. Дані обставини підтверджуються також фотографіями, які зроблені до та після здійснення відповідачем демонтажу криниці. Отже, у позивача є реальні побоювання того, що відповідачка ОСОБА_1 повністю знищить майно, яке перебуває у спільній частковій власності сторін, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по даній справі.

Ухвалою Яворівського району Львівської області від 21 червня 2019 року заяву представника позивачки ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Заборонено ОСОБА_1 вчиняти дії щодо демонтажу криниці, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває в спільній частковій власності позивачки ОСОБА_2 і відповідачки ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з даною ухвалою, таку в апеляційному порядку оскаржила відповідачка ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала є необґрунтована, незаконна та така, що підлягає скасування.

Скаргу мотивує тим, що дійсно криниця за рішенням суду від 26.04.1996 року залишена в спільному користуванні співвласників двору. Однак через непорозуміння та конфлікти з приводу огорожі подвір`я відповідачки, сином позивачки умисно було влито в криницю нечистоти, внаслідок чого вода для споживання стала непридатною. Всі роботи по очищенню та знезараженню води були проведені виключно за кошти відповідачки. В подальшому користування та догляд за криницею здійснювався виключно сім`єю відповідачки. Прохід до криниці був можливий через хвіртку, якою позивачка не бажала користуватись. У зв`язку з влаштуванням свердловини у них відпала потреба користуватись криницею, внаслідок чого було знято верхнє бетонне кільце і накрито криницю дерев`яним щитом та засипано землею з метою забезпечення безпеки сторонніх осіб, а особливо дітей.

Зазначає, що на час ухвалення оскаржуваної ухвали суду жодних доказів вчинення будь-яких дій, спрямованих на ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення відповідачем не здійснювалось, а тому у суду не було законних підстав для забезпечення позову.

Просить ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 21 червня 2019 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в забезпеченні позову.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» створено Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

А відтак, справа розглядається Львівським апеляційним судом у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який постановив ухвалу, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України, розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи окрім направлення повідомлень, також і шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи у їх відсутності, справа розглядається з повідомленням учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

По суті забезпечення позову є встановленням судом тимчасових обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Таким чином, забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 150, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії; заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Звертаючись до суду із даною позовною заявою позивачка посилалась на те, що відповідачка чинить їй перешкоди в користуванні криницею, яка відповідно до рішення Жовківського райсуду Львівської області від 26 квітня 1996 року залишена в спільному користуванні. В порядку виконання цього судового рішення батьком відповідачки ОСОБА_4 було встановлено огорожу по межі розподілу земельних ділянок і залишено прохід до спільної криниці шириною 2 м. а довжиною 9 м. На даний час ОСОБА_1 , яка є власником Ѕ частини будиноковолодіння в порядку спадкування після смерті свого батька ОСОБА_4 , на проході до криниці встановила огорожу з металевого профілю, чим унеможливила доступ до криниці.

У заяві про забезпечення позову позивачка, в особі представника, зазначила, що відповідачка здійснила частковий демонтаж спірної криниці, а саме демонтувала верх, накрила криницю дерев`яним щитом та засипала землею, про що 28 лютого 2019 року комісією в складі депутатів Чернилявської сільської ради було складено Акт № 2. В позивачки є реальні побоювання того, що відповідачка ОСОБА_1 повністю знищить майно, яке перебуває у їх спільному користуванні.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами дійсно виник спір, позивачкою обґрунтовано наведено припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у справі та, як вбачається з матеріалів справи, призвести до порушення її прав та законних інтересів. Враховуючи це суд першої інстанції прийшов до висновку, що заяву слід задовольнити, вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення дії щодо демонтажу криниці.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як роз`яснив Верховний Суд України у п. 4 постанови Пленуму «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року за № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір і предметом судового розгляду у даній цивільній справі є усунення перешкод в користуванні криницею, яка знаходиться у спільному користуванні сторін. На даний час відповідачка частково демонтувала криницю, про усунення перешкод у користуванні якою пред`явлено даний позов, чого не заперечує в апеляційній скарзі. Повний демонтаж криниці, у разі задоволення позову про усунення перешкод в користуванні такою, може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у справі. Тому такий демонтаж може бути припинений шляхом постановлення ухвали про забезпечення позову, а саме про заборону проводити дії по демонтажу криниці.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що обраний позивачкою вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, а необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що в силу положень статей 149-153 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви про забезпечення позову шляхом заборони відповідачці вчиняти певні дії. Окрім того, таким чином суд забезпечить дотримання прав та інтересів всіх сторін спірних правовідносин на час вирішення спору.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм процесуального права, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу, відповідно, без задоволення.

У відповідності до вимог абзацу 2 частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 21 грудня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Яворівського районного суду м. Львова від 21 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2019 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.