Ухвала

17 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 362/1141/16-ц

провадження № 61-22338ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року в справі за позовом Прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Київської області та Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про визнання недійсними рішень ради та державного акта про право власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив: визнати недійсними рішення Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області (далі - Іванковичівська сільська рада) від 04 липня 2008 року № 207-18-25 в частині надання ОСОБА_2 дозволу на складання проекту відведення у власність земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 та від 25 березня 2008 року № 348-21-25 - про його затвердження через їх невидання органом місцевого самоврядування та засудження його голови за їх підробку; визнати недійсним державний акт на спірну земельну ділянку від 03 квітня 2009 року серії ЯЖ № 4, у зв`язку з його виданням на підставі підроблених документів.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2016 року, з врахуванням ухвали цього суду про виправлення описки від 26 грудня 2016 року, позов задоволено частково. Визнано недійсними: рішення Іванковичівської сільської ради від 04 липня 2008 року № 207-18-25 в частині надання ОСОБА_2 дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки у власність площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 та від 25 березня 2009 року № 348-21-25 - про його затвердження; державний акт про право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 від 03 квітня 2009 року серії ЯЖ № 4 площею 0,2499 га, розташовану в АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий № :02:006:0091, та скасовано його державну реєстрацію. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2016 року залишено без руху та надано строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків, а саме заявнику необхідно було зазначити поважну причину пропуску строку на оскарження рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2016 року у зв`язку з тим, що заявником у встановлений судом строк не було усунено недоліків апеляційної скарги.

11 грудня 2019 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді касаційного цивільного суду від 17 грудня 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2016 року.

Касаційна скарга в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року не може бути прийнята до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона подана з пропуском строку на касаційне оскарження і ОСОБА_1 не заявила клопотання про його поновлення.

Відповідно до частин першої та другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Останнім днем звернення до суду з касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року було 30 листопада 2019 року, однак касаційну скаргу подано засобами поштового зв`язку лише 11 грудня 2019 року, тобто після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України.

Зі змісту касаційної скарги не вбачається клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення із зазначенням поважних причин пропуску цього строку.

Суд касаційної інстанції позбавлений можливості поновити строк на касаційне оскарження за власною ініціативою, а лише - за наявності відповідної заяви особи, яка подає скаргу із зазначенням поважних причин пропуску цього строку.

Отже, ОСОБА_1 необхідно подати до суду касаційної інстанції заяву про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року, в якій навести підстави для його поновлення та надати відповідні докази, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185 ,390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук