Справа №173/3093/18
Провадження №2/173/440/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої - судді Петрюк Т.М.

При секретарі - Рудовій Л.В

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

17.12.2018 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1, з позовом до Верхньодніпровського районного ВДВС ГТЮ в Дніпропетровській області про зняття арешту з майна.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18.12.2018 року справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 31 січня 2019 року.

Відповідач в установлений строк відзив на позовну заяву не надав.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить зобов'язати відповідача зняти арешт з усього успадкованого ним майна, накладений постановою від 17.05.2008 року № 03-07/98, а саме: з будинку за адресою: АДРЕСА_1 Підстава обтяження: постанова № 03-07/98 від 17.05.2008 року: обтяжувач: відділ державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Реєстраційний номер обтяження: 7220711 від 20.05.2008 року; невизначене майно, все майно. Підстава обтяження: постанова № 03-07/98 від 17.05.2008 року. обтяжував : відділ державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. реєстраційний номер обтяження: 7220619 від 20.05.2008 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: відділом державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області в рамках невідомого йому виконавчого провадження було винесено постанову № 03-07/98 від 17.05.2008 року про арешт майна боржника № обтяження 7220711 та 7220619 від 20.05.2008 року.

Згідно вказаної постанови було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2, 1961 року народження. паспорт НОМЕР_2, виданий 01.03.2001 року Верхньодніпровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, ідентифікаційний код НОМЕР_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, який є його батьком помер.

Тільки під час оформлення спадкового майна, він дізнався, що на майно, яке залишилось після смерті його батька, накладений арешт.

Згідно інформаційної довідки (№ 146593530) з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта наданою 23.11.2018 року державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області міститься запис про обтяження за:

-№ 7220711 від 20.05.2008 року на підставі постанови № 03-07/98 від 17.05.2008 року, обтяжувач відділ державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області на будинок за адресою: АДРЕСА_1;

-№ 7220619 від 20.05.2008 року на підставі постанови № 03-07/98 від 17.05.2008року, обтяжувач відділ державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області винесено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, невизначене майно, на все майно.

Він звернувся до Верхньодніпровського РВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області 29.11.2018 року з заявою про зняття арешту з майна, яке він отримав у спадок після свого батька.

13.12.2018 року ним отримано відповідь, згідно якої вказується, що згідно «Порядку роботи з документами в органах державної в виконавчої служби», строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить три роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік, тому зняти арешт з майна, накладеного постановою від 17.05.2008 року немає можливості.

Обтяження у вигляді арешту майна, яке належало ОСОБА_2, на праві власності створює йому перешкоди у прийняття спадщини, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Відповідач в установлений строк відзив на позовну заяву не надав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2, 1961 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Після смерті ОСОБА_2,. відкрилась спадщина, яку позивач за справою бажає успадкувати. Під час оформлення спадщини позивачу стало відомо, що на майно, яке залишилось після смерті його батька накладений арешт.

Згідно інформаційної довідки (№ 146593530) з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта наданою 23.11.2018 року державним нотаріусом Верхньодніпровської державної ростральної контори Дніпропетровської області міститься запис про обтяження за:

-№ 7220711 від 20.05.2008 року на підставі постанови № 03-07/98 від 17.05.2008 року, обтяжувач відділ державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області на будинок за адресою: АДРЕСА_1;

-№ 7220619 від 20.05.2008 року на підставі постанови № 03-07/98 від 17.05.2008року, обтяжувач відділ державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області винесено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, невизначене майно, на все майно.

Накладення арешту на спадкове майно перешкоджає позивачеві оформити свої спадкові права.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» - Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» - Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішенн

Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» - У разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» - Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб

Відповідно до ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Судом встановлено, що позивач звертався до відділу державної виконавчої служби із прохання про зняття арешту з належного ОСОБА_3, майна, тобто позивачем дотриманий досудовий порядок врегулювання зазначеного спору.

13.12.2018 року позивачем отримано відповідь згідно якої вказується, що згідно «Порядку роботи з документами в органах державної в виконавчої служби», строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить три роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постанова про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік, тому зняти арешт з майна, накладеного постановою від 17.05.2008 року немає можливості. Також у казаній відповіді на запит зазначається, що станом на 13.12.2018 року у відділі відсутні виконавчі провадження щодо примусового виконання виконавчих документів про стягнення із ОСОБА_2, на користь стягувачів.

Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо скасування арешту, накладеного на майно, яке належало ОСОБА_2, так як закриваючи виконавчі провадження державний виконавець повинен був вирішити і питання про скасування арешту, який ним накладався на майно.

Вирішуючи питання про спосіб захисту порушеного права суд виходить з наступного

Позивач в позовній заяві просить зобов'язати відповідача зняти арешт з належного йому майна. Проте, як вбачається з матеріалів справи Верхньодніпровський районний ВДВС ГТЮ в Дніпропетровській області не має можливості зняти накладений арешт в зв'язку із закінченням строку зберігання виконавчих проваджень, тобто їх знищенням. Відповідно рішення суду при застосуванні даного способу захисту порушених прав виконане не буде.

Тким чином, за вище наведених обставин із обраним позивачем способом захисту порушених прав суд погодитись на може.

Відповідно до п.4,5,6 ч. 4 ст. 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду; норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування; норми права на які посилаються сторони, які суд не застосував та мотиви їх незастосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

За наведених вище обставин суд вважає, що найбільш ефективним способом захисту порушених прав буде ухвалення рішення про скасування арешту з майна ОСОБА_2, накладеного за постановою Верхньодніпровського районного ВДВС ГТЮ в Дніпропетровській області, який повною мірою захистить права позивача та матиме наслідком можливість виконання рішення суду.

При цьому суд не виходить за межі заявлених позивачем позовних вимог, так як обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається саме на той факт, що Верхньодніпровський районний ВДВС ГТЮ в Дніпропетровській області не має можливості самостійно скасувати арешт з майна, з причин знищення виконавчого провадження за строками давності та вказує на необхідність скасування арешту з майна.

В свою чергу суд враховує, що відповідно до вимог ст. 1216. 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Відповідно борги спадкодавця, за виключенням тісно пов'язаних з його особою, входять до складу спадщини, і не матимуть наслідком порушення прав кредиторів

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704.80 грн., покласти на позивача ОСОБА_1

Керуючись ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області про зняття арешту з майна - задовольнити частково .

Зняти арешт з майна, належного на праві власності ОСОБА_2, 1961 року народження, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1, накладений за постановою відділу державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області( юридична адреса: 51600 м. Верхньодніпровськ, пл. О.Поля, 5 Дніпропетровської області) від 17.05.2008 року № 03-07/98 , а саме:

-з будинку за адресою: АДРЕСА_1. Підстава обтяження: постанова № 03-07/98 від 17.05.2008 року: обтяжувач: відділ державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Реєстраційний номер обтяження: 7220711 від 20.05.2008 року;

- невизначене майно, все майно. Підстава обтяження: постанова № 03-07/98 від 17.05.2008 року. Обтяжувач : відділ державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Реєстраційний номер обтяження: 7220619 від 20.05.2008 року

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення. Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення апеляційного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 31.01.2019 року

Суддя Петрюк Т.М

Зареєстроване: 31.01.2019 року

Оприлюднене: 11.02.2019 року

Дата набрання законної сили: 05.03.2019 року