Справа № 404/124/19
Номер провадження 2/404/6/19
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Управління служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав, суд, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Управління служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав. Просила позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування поданого позову зазначено, що у період з 20 листопада 2004 року по 31 серпня 2010 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . За час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в них народився син ОСОБА_4 (прізвище змінене на ОСОБА_5 рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області 27 травня 2015 року).

31 серпня 2010 року спільний шлюб з відповідачем було розірвано, про що 31 вересня 2010 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції видане свідоцтво про розірвання шлюбу, актовий запис № 441.

17 вересня 2011 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 17 вересня 2011 року ОСОБА_7 .

Після укладення даного шлюбу, новий чоловік позивача ОСОБА_6 повністю замінив її синові ОСОБА_8 рідного батька.

Неповнолітній ОСОБА_9 називає ОСОБА_10 батьком та отримує від нього усю турботу і опіку, яку ніколи не бачив від свого біологічного батька.

Вказано, що між сином позивача і новим чоловіком склались дуже близькі та довірчі відносини, у зв`язку з чим, дорослий не по роках ОСОБА_8 самостійно прийняв рішення змінити прізвище з ОСОБА_11 на ОСОБА_5 , щоб насправді бути сином свого нового батька ОСОБА_12 .

Справа щодо зміни прізвища ОСОБА_8 слухалась у квітні місяці 2015 року Кіровським районним судом м. Кіровограда, тоді Денис останній раз бачив свого рідного батька ОСОБА_2 .

Зазначено, що майже на протязі трьох з половиною років ОСОБА_2 не цікавився життям сина, не приїздив до нього, не телефонував, не спілкувався з ОСОБА_8 . Жодної участі у його вихованні колишній чоловік не приймав з моменту розірвання шлюбу і не приймає по сьогоднішній день. ОСОБА_2 не знає чим цікавиться його син, як він живе, про що мріє, на які хвороби хворіє. Усю батьківську турботу і піклування ОСОБА_8 отримує від чоловіка позивача ОСОБА_12 , якого син свідомо називає батьком і ставиться до нього з любов`ю і повагою, як до рідної близької людини.

За всі роки, коли біологічний батько віддалився від сина та не спілкувався з ним, дитина втратила з ОСОБА_2 будь-який зв`язок, як фізичний так і моральний. На сьогоднішній день син взагалі не пам`ятає хто такий ОСОБА_2 та як він взагалі виглядає.

ОСОБА_13 мешкає в м. Кропивницькому, проте навіть коли вона з сином ще не переїхали до Дніпра, лише декілька разів навідував його, а після їхнього переїзду в інше місто взагалі забув, що в нього є дитина.

Вказано, що у позивача з ОСОБА_6 народилась спільна донька в 2015 році, яку чоловік виховує та любить однаково як і ОСОБА_8 . У ОСОБА_2 є інша родина, в якій народилась дитина у 2011 році, яку він виховує та про яку дбає.

ОСОБА_2 являється батьком ОСОБА_14 лише формально, а тому з метою захисту інтересів неповнолітнього сина, який не пам`ятає свого біологічного батька, вона звернулась до суду для позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_8 .

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванової Н.Ю. від 18 січня 2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання /а.с.23-24/.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 травня 2019 року підготовче засідання відкладено, продовжено відповідачу ОСОБА_2 строк для подання відзиву на позов /а.с.48-49/.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 серпня 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні /а.с.94-95/.

05 серпня 2019 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого вказано, що він вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Вказано, що позивач як на підставу для задоволення позовних вимог посилається на той факт, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Позивач зазначає, що з моменту розірвання шлюбу між сторонами, біологічний батько зовсім не цікавиться життям сина, не приїздить до нього, не телефонує та не спілкується з ним. Однак, вказані обставини не відповідають дійсності.

29 листопада 2004 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб.

Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_4 (прізвище змінено на Воробйов рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 27 травня 2015 року) ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з позивачем.

31 серпня 2010 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, про що видано відповідне свідоцтво про розірвання шлюбу.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 жовтня 2011 року з ОСОБА_13 стягнуто на користь дружини аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 вересня 2011 року по 01 червня 2025 року та стягнуто додаткові витрати на дитину.

Як вбачається з довідки про доходи №255 від 23 липня 2019 року, виданої ПАТ «Міжнародна акціонерна авіаційна компанія «Урга», за період з січня по червень 2019 року позивачем сплачено аліментів на суму 33 920 грн. 82 коп., затримки у виплаті аліментів відсутні, аліменти згідно виконавчого листа № 2-4115/11 перераховуються на платіжну картку ОСОБА_1 регулярно в дні виплати заробітної плати за другу половину місяця, заборгованість відсутня.

Відповідач завжди виконував свій батьківський обов`язок по матеріальному забезпеченню свого сина.

Вказано, що починаючи з моменту розлучення, позивач припинила дозволяти сину ОСОБА_8 бачитись з батьком та його родичами, а саме бабусею та дідусем, які його виховували з самого народження. Всі спроби відповідача поспілкуватися з власним сином закінчувалися тим, що його насильно забирали від батька, негативно налаштовували проти нього. ОСОБА_2 , разом зі своєю матір`ю неодноразово намагався забрати із дитячого садка ОСОБА_8 , однак вихователі не віддавали його ані батьку, ані бабусі з посиланням на заборону з боку матері віддавати кому-небудь із родини бувшого чоловіка дитину.

Вказані обставини призвели до того, що ОСОБА_2 був вимушений звернутись до суду із позовом про визначення порядку участі його у вихованні сина.

13 липня 2011 року Кіровським районним судом м. Кіровограда ухвалено рішення, відповідно до якого визначено порядок участі ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_8 , згідно якого він має право щосереди та щоп`ятниці забирати ОСОБА_8 з дитячого закладу з 17 до 19 години; щосуботи спілкуватися з дитиною з 10 до 18 години.

Однак, навіть після встановлення судовим рішенням порядку участі батька у вихованні сина, з дитячого закладу сина відповідачу так і не віддавали.

В 2011 році позивач разом з сином відповідача переїхали на постійне місце проживання до м. Дніпропетровськ.

Намагаючись брати активну участь у вихованні сина, ОСОБА_2 приїжджав до іншого міста, заздалегідь узгодивши час зустрічей з ОСОБА_1 , однак кожного разу ОСОБА_1 в день його приїзду повідомляла, що їй не зручно в той день і пропонувала перенести зустріч з сином через два дні. ОСОБА_2 кожного разу повертався до м. Кіровограда так і не побачившись із сином. Такі ситуації повторювались щоразу, коли він приїздив до м. Дніпропетровська на зустріч з сином. ОСОБА_2 дуже часто перебуває у довготривалих відрядженнях за кордоном, по півроку, а тому не мав змоги кожного місяця відвідувати його.

Коли ОСОБА_8 приїздив до м. Кіровограда, ОСОБА_2 також намагався з ним зустрітися, однак мати та її родичі постійно ховали його та як тільки бачили когось з родичів зі сторони ОСОБА_2 тікали та уникали подальших зустрічей.

Вказано, що висновок Шевченківської районної у м. Дніпрі ради, містить посилання на факт повідомлення ОСОБА_2 в телефонному режимі з метою запрошення на засідання комісії з питань захисту прав дитини, однак в той час він знаходився в довготривалому відрядженні за кордоном, а тому не зміг з`явитись на засідання ради та повідомити комісії про причини неможливості брати участь у вихованні дитини.

Позивач штучно створила умови для того, щоб у будь-який спосіб перешкоджати спілкуванню відповідача з сином, умисно при цьому не виконуючи рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 липня 2011 року, а відповідач же зі свого боку вживав всіх можливих заходів по вихованню дитини і не міг їх виконувати в повному обсязі через причини, які від нього не залежали.

Вважає, що відсутні підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки він належним чином виконує свої обов`язки по матеріальному утриманню свого сина та намагається піклуватись про фізичний і духовний розвиток дитини в міру своїх можливостей, на скільки це дозволяє зробити позивач /а.с.74-77/.

В судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Шолух С.Г., позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовні заяві. Додатково представник зазначила, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина. Не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться його життям, навчанням та здоров`ям.

Представник відповідача адвокат - Осіпова Ю.Ю., в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заявлених вимог. Зазначила, що відповідач сплачує аліменти на утримання сина, заборгованості по аліментам у нього не має, намагався побачити дитину, але позивач в цьому йому перешкоджає.

В судовому засіданні малолітній ОСОБА_3 в присутності головного спеціаліста сектора соціального та правового захисту дітей служби у справах дітей управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького Селіванова М.С., пояснив, що про нього піклується мама та вітчим, які забезпечують його всім необхідним. Вітчима він називає татом. Батько його життям не цікавиться, зв`язків не підтримує, не проводить з ним вільний час. Про свого рідного батька він нічого не пам`ятає.

Після проведення бесіди з дитиною головний спеціаліст сектора соціального та правового захисту дітей служби у справах дітей управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького Селіванов М.С. висловив свою думку, вказавши, що у дитини відсутній зв`язок з рідним батьком , оскільки з ним не спілкується, відносин як батько з сином не підтримує.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що він є другом позивача, з 2011 року знає сім`ю. Відповідача ніколи не бачив. Дитина має дуже гарні відносини з вітчимом, називає його батьком. Від ОСОБА_8 ніколи не чув про біологічного батька.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що він є чоловіком позивача, відповідач ніколи не дзвонить, не спілкується. Останній раз дитина бачила відповідача, коли у суді слухалась справа щодо зміни прізвища ОСОБА_8 . Вказав, що має з дитиною відносини, як батько з сином.

Свідок ОСОБА_16 , яка є хрещеною мамою ОСОБА_8 , пояснила, що відповідач не спілкується з дитиною. Дитина спілкується з вітчимом, любить його, батька не знає та не спілкується. Не чула, щоб відповідач приїздив до м. Дніпро.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що є дружиною відповідача, разом вони вже 10 років. У них є спільна дочка ОСОБА_18 , яка запитує чого її брат не хоче її бачити. Відповідач постійно перебуває у відрядженнях від 3 до 6 місяців. Разів 4 або 5 ОСОБА_19 домовлявся з позивачем про зустрічі з дитиною, останній раз спілкувались по телефону в минулому році та домовлялись зустрітись з ОСОБА_8 . Два роки тому ОСОБА_19 їздив разом з Євою зустрітись з ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_20 пояснила, що вона є сусідкою матері відповідача, яка проживає у с. Субботці. Знає, що позивач не давала онука бабусі. ОСОБА_19 їздив в Дніпро зустрічатись, але позивач відмовляла. Коли вони жили в с. Субботці у 2011 році мати відповідача не могла додзвонитись невістці.

Свідок ОСОБА_21 , яка є матір`ю відповідача, пояснила, що Денис ще жив в м. Кіровограді, вона ходила в садочок за онуком, але їй не дали дитину. ОСОБА_19 намагався спілкуватись з сином, але позивач лякала дитину, що його забере батько. Останній раз спілкувався в 2015 році. Номер телефону ОСОБА_8 вона не має, позивач на телефонні дзвінки не відповідає. Син хоче спілкуватись з дитиною. Знає, що ОСОБА_19 їздив в м. Дніпро три рази.

Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, заслухавши думку малолітнього ОСОБА_3 та головного спеціаліста сектора соціального та правового захисту дітей служби у справах дітей управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Управління служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у період з 20 листопада 2004 року по 31 серпня 2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилась дитина - ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_22 розірвано 31 серпня 2010 року. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишилось « ОСОБА_11 ». Вказане підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 31 серпня 2010 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції /а.с.5/.

17 вересня 2011 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_6 . Після реєстрації шлюбу її прізвище змінилось з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_5 ». Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 17 вересня 2011 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області /а.с.6/.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 березня 2015 року в задоволенні позовну ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну прізвища дитини відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 27 травня 2015 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 березня 2014 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну прізвища дитини задоволено.

Змінено прізвище малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на прізвище матері « ОСОБА_5 ».

Внесено відповідні зміни в графу «прізвище» актового запису про реєстрацію народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , №1154 від 12 червня 2007 року, який виконано Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, вказавши прізвище малолітнього « ОСОБА_5 », інші відомості актового запису залишено без змін /а.с.13-15/.

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що спілкування відповідача з сином ОСОБА_8 є вкрай обмеженим, нечастим і недостатнім для виховання дитини. Пасивна участь батька у вихованні сина привела до послаблення майже втрати, взаємозв`язку між ними. Процесом сімейного виховання дитини займається матір та вітчим, а тому вони дійсно мають вплив на ОСОБА_8 . Відповідач не приймає участь у вихованні ОСОБА_23 , особисті стосунки і прямі контакти між батьком і сином практично відсутні, емоційний та чуттєвий зв`язок між ними втрачається, а також те що позивач змінила прізвище на ОСОБА_5 , вихованням сина та піклуванням про нього займається вона і вітчим дитини з якими ОСОБА_8 бажає мати спільне прізвище задля усвідомлення та ствердження своєї ідентичності з власною сім`єю та усунення психотравмуючих факторів, які виникають у нього в шкільному колективі.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 липня 2011 року позовну заяву ОСОБА_13 до ОСОБА_22 , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права на виховання. Визнано порядок участі ОСОБА_13 у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно якого він має право: щосереди та щоп`ятниці забирати ОСОБА_4 з дитячого закладу з 17 до 19 години; щосуботи спілкуватися з дитиною з 10 до 18 годин. Зобов`язано ОСОБА_22 не перешкоджати в зустрічах та спілкуванні ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з сином ОСОБА_24 , 01 червня 2007 року в межах встановлено часу /а.с.80/.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 жовтня 2011 року стягнуто з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_22 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 серпня 2011 року по 01 червня 2025 року. Стягнуто із ОСОБА_13 на користь ОСОБА_22 1431 грн. 86 коп. розміру участі у додаткових витратах на дитину. Вирішено питання розподілу судових витрат /а.с.17,81-82/.

Відповідно до листа ПАТ «Міжнародна акціонерна авіаційна компанія «УРГА» від 11 січня 2018 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_25 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 стягуються у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 серпня 2011 року, згідно виконавчого листа №2-4115/11 від 06 жовтня 2011 року, виданого на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда. Утримані кошти перераховуються щомісяця ОСОБА_1 , на карту Приватбанка /а.с.18-19/.

Відповідно до довідки командира військової частини НОМЕР_3 , ОСОБА_6 , 1983 р.н. зареєстрований за місцем дислокації військової частини за адресою: АДРЕСА_1 з 23 вересня 2014 року, спільно з ним зареєстровано 4 членів сім`ї, в тому числі: ОСОБА_1 , 1984 р.н. дружина, ОСОБА_26 , 2015 р.н. - дочка, ОСОБА_3 , 2007 р.н. син /а.с.7/.

Відповідно до довідки, виданої заступником директора Дніпровського РСП з УВПП, ОСОБА_6 є військовослужбовцем Збройних Сил України і проходить дійсну військову службу в Дніпропетровському регіональному структурному підрозділі Державного підприємства обслуговування повітряного руху України і в його особовій справі позначені: дружина ОСОБА_1 , 1984 р.н., син дружини ОСОБА_3 , 2007 р.н., донька ОСОБА_26 , 2015 р.н. /а.с.8/.

Відповідно до характеристики учня 6-Б класу КЗО НВК 312 ДМР м. Дніпра ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останній навчається в КЗО НВК 312 ДМР з 06 вересня 2018 року. За час навчання зарекомендував себе, як старанний, активний, комунікабельний учень. Має хороші здібності по засвоєнню навчального матеріалу. Прагне досягати поставленої мети. Пам`ять добре розвинена. Увага стійка. До уроків готується систематично. Проявляє високий інтерес до навчання. Має схильність до предметів математичного циклу. Мовлення розвинуте добре. Мова виразна, думки висловлює чітко, словниковий запас значний. Уміє логічно мислити, аналізувати, робити правильні висновки. Має добрий загальний розвиток.

До виконання громадських доручень ставиться відповідально. Денис активний учасник всіх спортивних змагань в класі і школі. Відвідує спортивну секцію з футболу. Денис дуже веселий, товариський, щирий і відкритий хлопчик. Він має багато друзів серед однокласників.

ОСОБА_1 та ОСОБА_6 цікавляться навчанням дитини та відповідально ставляться до її виховання в сім`ї. Надають допомогу класному керівнику. ОСОБА_27 є членом батьківського комітету. Батьки регулярно відвідують батьківські збори, приходять на індивідуальні консультації до вчителя та адміністрації школи, допомагають ОСОБА_8 у навчанні, у підготовці до загально шкільних заходів.

Щодо ОСОБА_2 , то такий за період навчання ОСОБА_8 в даній школі жодного разу не з`являвся, не відвідував батьківські збори, не цікавився навчально-виховним процесом сина /а.с.12/.

Відповідно до висновку Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , 1983 р.н., відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , комісія з питань захисту прав дитини вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шевченківська районна у місті Дніпрі рада, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , 1983 р.н., відносно його дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 /А.С.45-46/.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.ч. 1,2,6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України).

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 Сімейного кодексу України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України» право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України» хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України» втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей.

В судовому засіданні встановлено, що вихованням та матеріальним забезпеченням ОСОБА_3 займається позивач, яка створила всі умови для його всебічного розвитку та її чоловік ОСОБА_6 .

При розгляді даної цивільної справи було достовірно встановлено, що відповідач по справі, ОСОБА_2 , протягом тривалого часу не займається вихованням свого сина, не проявляє до дитини батьківської уваги та турботи, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення: не знає як навчається його син, чим цікавиться.

Вказане також було вставлено судом апеляційної інстанції під час розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну прізвища дитини. З того часу обставини встановлені судовим рішення не змінились. Відповідачем доказів щодо перешкоджання у зустрічах та спілкуванні батька з сином позивачем суду не надано.

Крім цього, при вирішенні даної справи, суд враховує думку малолітнього ОСОБА_3 щодо позбавлення батька батьківських прав.

Стороною відповідача в судовому засіданні не було надано будь-яких доказів на спростування обставин, викладених в позовній заяві, за час знаходження справи в суді, відповідач не зробив достатніх дій для налагодження відносин з сином та врегулювання спірних питань.

Враховуючи обставини справи, судом встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, обмежуючи свою участь виключно сплатою аліментів.

На підставі викладеного, керуючись якнайвищими інтересами дитини, суд дійшов переконливого висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина. Позбавлення батьківських прав, в даному випадку, є необхідним засобом захисту прав та інтересів дитини.

Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст.169 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами довела наявність обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, в зв`язку з чим позов підлягає до задоволення.

Відповідно до положень ч. 1 ст.141 ЦПК України, з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача сплачена нею сума судового збору.

На підставі викладеного та керуючись статтями 7, 150, 164, 165, 166 СК України, статтями 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 ).

Відповідач: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (місце проживання: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_5 ).

Третя особа: Управління служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради (місце знаходження: вул. М. Грушевського, 70, кім. 102-103, м. Дніпро, код 34059261).

Повний текст рішення суду складено 03.12.2019 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда