Справа № 331/3938/19
Провадження № 2 /331/1654/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 року суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Жукова О.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕТ-ІНФОРМ» , Товариства з обмеженою відповідальністю «ДП-ІНФОРМ» про виплату компенсації за порушення авторських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 29.08.2019 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про захист авторських прав. В позовній заяві ОСОБА_1 просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку компенсацію за порушення виключного авторського права у розмірі 447 000,00 гривень.

Як вбачається із позовної заяви, вона була подана без додержання вимог 4 ст. 177 ЦПК України , а саме згідно ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, проте до позовної заяви не надано доказів сплати позивачем судового збору в повному обсязі , який повинен складати за вимогу майнового характеру 4 470,00 гривень (сплачено 768,40 гривень) . Крім того, в порушення згідно ст. 95 ЦПК України позивачем долучено не засвідчені копії документів.

Ухвалою суду від 03 вересня 2019 року вказана позовна заява була залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

06 вересня 2019 року позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву про усунення недоліків, до якої долучив засвідчені копії документів, та як і у позовнйі заяві зазначив, що на підставі п. 4 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору.

Так, відповідно до п. 4 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах щодо спорів, пов`язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов`язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні".

Доказів того, що позивач ОСОБА_1 є громадянином, який реабілітований відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" суду не надано.

Отже, із поданої заяви та доданих матеріалів не вбачається виникнення у позивача ОСОБА_1 обставин, що дають право на звільнення від сплати судового збору відповідно до п. 4 ч.1 ст. 5Закону України «Про судовий збір», оскільки він не є реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні".

Так, суд звертає увагу , що прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від предявлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

При цьому, суд зазначає, що вимога сплати судового збору прямо передбачена нормами чинного законодавства та відповідно до ст. 6 Конвенції з прав та основоположних свобод людини, не є перешкоджанням доступу до правосуддя, оскільки чинним законодавством передбачений порядок звільнення від сплати судового збору судом.

09 вересня 2019 року позивач отримав копію ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Станом на 20 вересня 2019 року позивач будь-яких інших документів на виконання ухвали про залишення позову без руху, а саме доказів про сплату судового збору за вимогу майнового характеру 4 470,00 гривень (сплачено 768,40 гривень) або документів , які б підтверджували , що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суду не надав.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, позивач у встановлений законом строк не усунув недоліки позовної заяви, у зв`язку із чим вона підлягає поверненню на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕТ-ІНФОРМ» , Товариства з обмеженою відповідальністю «ДП-ІНФОРМ» про виплату компенсації за порушення авторських прав, вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: О.Є. Жукова

20.09.2019