Номер провадження 2/243/31/2019
У Х В А Л А

про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи

« 06 » грудня 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Гончарової А.О.,

за участю: секретаря судового засідання Олійник А.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі № 13 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Краматорського міського нотаріального округу Берзінь-Усова Ірина Анатоліївна, про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання недійним заповіту.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 надала суду клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи з метою визначення обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з тим, що з 10.12.2014 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на обліку КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» у лікаря-психіатра з діагнозом: «Органічний маячний розлад» та при цьому 22.09.2015 року склала заповіт. Просила доручити вказану експертизу ВППД Одеського обласного медичного центру психіатричного здоров`я Одеської обласної ради, та на її вирішення поставити наступне питання: чи могла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за своїм психічним станом розуміти, усвідомлювати значення своїх дій та/або керувати ними на момент вчинення правочину складання заповіту 22.09.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Миколаївської державної нотаріальної контори Берзінь-Усовою І.А?

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо призначення посмертної судово-психіатричної експертизи.

Свідок ОСОБА_7 повідомила, що позивач її зять, з яким вона має дружні стосунки, з відповідачем не знайома, бачила лише в суді. Розповіла, що у 2014 році під час війни та до війни приїжджала до бабусі, вони балакали та вона казала, що ОСОБА_8 , донька позивача, виросте й буде жити з нею у квартирі, і квартира буде її. Потім приїжджали у 2015 році, вона начебто розмовляла, але щось плутала, на другий раз дочку не впізнала. Вже після війни її чоловік підвозив її дочку разом з зятем до бабусі раз на тиждень, також вони самі приїжджали на автобусі. Бабуся мешкала у м. Миколаївка в трикімнатній квартирі, адресу вона не пам`ятає. ОСОБА_9 возили до лікарні донька та зять на машині її чоловіка. По квартирі бабуся ходила сама, казала, що має прийти її чоловік, який помер.

Свідок ОСОБА_10 , яка є дружиною позивача, повідомила, що працює молодшою палатною медсестрою в ЦМЛ ім. Леніна, відповідача вона не знає. Була бабуся ОСОБА_6 , яку вони їздили відвідувати, з 2014 року їздили до неї двічі на тиждень. Хвороба бабусі проявлялася у провалах в пам`яті, вона заговорювалася, не впізнавала оточуючих. Позивача вона називала ім`ям свого сина Саші, її не впізнавала, свою правнуку називала «дівчина», тому вони вирішили звернутися до психіатра, бабуся спочатку не погоджувалась, але потім погодилась. Казала, що прийде дід, який вже помер, та його треба погодувати. В 2014 році вона разом з чоловіком та вітчимом возили її до психдиспансеру, до лікаря заходив чоловік, у лікаря вона перебувала приблизно годину. Лікар призначив якісь ліки, від стаціонару бабуся відмовилась. Ліки купували за свої гроші. З зими 2014 року по 17.06.2016 року їздили до бабусі двічі на тиждень, останній раз були 17.06.2016 року, по прибирали, цього разу бабуся їх впізнала. Про смерть дізнались 20.06.2016 року, ввечері поїхали до бабусі, оскільки не відповідала на телефон, сусіди сказали, що вона померла. Коли чоловік телефонував на телефон бабусі, відповів чоловічий голос і сказав, що помилилися. ОСОБА_9 ховали не вони. ОСОБА_9 колись розповідала про відповідача, казала що до неї ходить ОСОБА_11 , донька померлої подруги, ходить просто як подруга. ОСОБА_12 , де, не повідомила. Через кілька днів після смерті бабусі, вони об`їздили всі кладовища у ОСОБА_13 , її могили не знайшли. Про заповіт дізнались у нотаріуса. До квартири бабусі після її смерті не заходили, оскільки ключі були у відповідача. Бліканову до смерті бабусі не бачила, у лікарні вона бабусю не відвідувала.

Свідок ОСОБА_14 повідомив, що позивач є його зятем, відповідача він не знає, у 2014 році возив бабусю ОСОБА_6 , разом з зятем та дочкою до психдиспансеру. Його дружина їздила до бабусі рази 3-4, підвозив зятя та доньку провідувати бабусю, з бабусею не спілкувався.

Свідок ОСОБА_15 повідомила, що відповідач є її рідною сестрою, з позивачем не знайома. ОСОБА_6 зробила заповіт на ОСОБА_5 . Раніше їх мати доглядала за бабусею, але ІНФОРМАЦІЯ_3 року мати померла й просила доглядати за бабусею. Відповідач почала з лютого 2014 року доглядати за бабусею до її смерті, в квартирі бабусі бувала щодня, готувала, прибирала, готувала їжу, купала її. У період з лютого 2014 року по 19.06.2016 року нікого з родичів у бабусі не бачила. Продукти та ліки для бабусі купувала за свої гроші. Коли бабуся потрапила у лікарню, вона її доглядала. Також сама організувала похорони, родичі не допомагали. Бабуся була у здоровому глузді, читала книжки, спілкувалась з сусідами, не помічала, щоб вона заговорювалась, пам`ять в неї була добра. Сусіди ніколи не скаржились на неадекватну поведінку бабусі, ніколи не чула, щоб родичі возили її до псих. лікарні. Про заповіт дізналась від сестри. Як бабуся добиралась до нотаріуса, їй невідомо. На 2014 рік у Бліканової було троє дітей, молодшій було шість років, але вона щодня навідувала бабусю. Під час війни в квартирі вибило скло у вікнах, ОСОБА_16 вставляла вікна. Бліканова доглядала за бабусею безкоштовно. Бабуся мала мобільний телефон, при ній Єрмакову не телефонувала. Бабуся приймала ліки, але вона не знає які. В квартирі ніхто не мешкає, Бліканова у РФ. Куди бабуся витрачала пенсію їй невідомо, хто отримував допомогу на поховання, вона не знає. Неодноразово допомагали бабусі з ремонтом у квартирі. Їй відомо, що бабуся мала онуків. Знає що ОСОБА_17 і його дружина за місяць до смерті бабусі зустрічались з Блікановою, але для чого їй невідомо. Про смерть бабусі повідомили її сестрі. Бліканова прибирає могилу Єрмакової та її сина. Чи було повідомлено Єрмакову про смерть бабусі, їй невідомо.

Свідок ОСОБА_18 повідомила, що її мати була сусідкою померлої, вони мешкали в одному будинку, з позивачем вона не знайома. ОСОБА_6 жила на п`ятому поверсі, а мати ОСОБА_19 на четвертому, вони товаришували. Коли помер чоловік ОСОБА_20 , це було приблизно за п`ять років до початку бойових дій в 2014 році на сході України, мати ОСОБА_19 допомагала ОСОБА_21 Взимку 2013-2014 року мати відповідача померла, перед смертю просила ОСОБА_22 допомагати ОСОБА_23 . Остання називала ОСОБА_22 дочкою, розповідала, що та пере її речі. Під час війни допомагала бабусі ховатися в бомбосховищі, допомагала вставляти вікна, після того як їх вибило бомбою. Оля ходила до ЖЕКу, щоб відремонтували кришу, допомагала клеїти шпалери, гляділа за нею, купала. Єрмакова казала, що в неї ще є онуки, але до неї вони не їздили. Оля разом із своєю сестрою часто щось готували і пригощали бабусю. Влітку бабусю часто бачила на вулиці, вона сиділа та читала газети, могла розповісти, що читає. Влітку 2016 року Єрмакова потрапила до лікарні, та через два тижні померла. Бабусю ховала ОСОБА_11 , родичів на похоронах не було. За життя бабусі не помічала, щоб вона заговорювалась або щось забувала, про те, що вживала якісь ліки, вона не казала. Зараз в квартирі ОСОБА_17 ніхто не мешкає. ОСОБА_24 казала, що квартира достанеться тому, хто доглядає.

Свідок ОСОБА_25 повідомила, що має гарні стосунки з відповідачем, з позивачем не знайома. Була знайома з ОСОБА_26 , спілкувалась з нею майже щодня. Спочатку за ОСОБА_27 доглядала мати ОСОБА_28 , потім сама ОСОБА_11 , вона готувала, доглядала, прала. Родичів вона не бачила, ОСОБА_17 казала, що доглядає ОСОБА_11 , родичі не приїздять. Чи попадала ОСОБА_24 до лікарні, їй невідомо, не помічала, щоб вона заговорювалась або когось не впізнавала, чи водили її до лікаря-психіатра, їй невідомо. ОСОБА_11 щодня приходила до ОСОБА_17 , купувала їй продукти. Єрмакова про заповіт нічого не казала.

Свідок ОСОБА_29 повідомила, що позивач її син, з відповідачем знайома, це її сусідка. Від сина дізналась, що ОСОБА_17 склала заповіт на відповідача. ОСОБА_6 є її свекрухою, з її сином вона розлучилась 36 років тому, коли були одружені, то мешкали разом у квартирі ОСОБА_30 , після розлучення вона з дітьми переїхала до с. Райгородка, з ОСОБА_31 спілкувалась, приїздила до неї на всі свята до смерті її другого сина, який помер років 7-8 назад, після його смерті їздила до ОСОБА_17 2 рази на тиждень, допомагала по господарству, останній раз була 26.06.2014 року. У червні 2014 року виїхала до іншої області, тому до ОСОБА_17 продовжували двічі на тиждень їздити син та невістка, возили їй продукти. Син хотів її забрати до себе у Слов`янськ, але вона відмовилась. До 2014 року вона сама готувала, сама пересувалась, інколи заговорювалась, називала її ОСОБА_32 , це її померла сестра, померлого сина за його життя плутала з померлим чоловіком. Почала заговорюватися 7-8 років тому, часто боліла голова, лягати в лікарню відмовлялась. Зі слів сина, він був у неї два дні назад, а потім вона померла, він їй подзвонив, відповів якийсь чоловік, який сказав, що вона тут не мешкає. Потім поїхав до неї, де від сусідів дізнався, що її поховали. Вона дзвонила ОСОБА_17 за тиждень до її смерті, та казала, що все гаразд, скаржилась, що болить голова. Син сказав, що поховала Єрмакову відповідач. За життя Єрмакова казала, що квартира лишиться її онучці, дочці позивача. Про те, чи перебувала ОСОБА_6 на обліку у лікаря-психіатра, їй невідомо, син казав, що лікар їй виписав ліки для поліпшення пам`яті та зняття галюцинацій.

Свідок ОСОБА_33 повідомив, що працює лікарем-психіатром, зі сторонами не знайомий. 10.12.2014 року оглядав ОСОБА_6 у диспансерному відділенні, в неї були ознаки психічного захворювання у вигляді органічного маревного розладу, інтелектуальне зниження через судинні зміни у головному мозку. Це почалось у 2009 році, в неї поступово знижувалась пам`ять, інтелект, поступово почала забувати рідних. На час огляду в неї розвинувся органічний маревний розлад, їй здавалось, що її труять, ховала речі, критики до свого стану в неї не було. Від стаціонару вона відмовилась, було призначено лікування: вітаміни, нейролептики, «Ерідон», ці препарати прибирають галюцинації, заспокійливий препарат «Генозепам» та рекомендовано полівітаміни та ноотропи, препарати, що покращують функцію головного мозку. Після курсу лікування могли залишитись ознаки хвороби, на якийсь період вона могла бути адекватною, якщо ліки не вживала, хвороба могла повернутися. На час огляду вона не могла усвідомлювати обстановку. Для встановлення такого діагнозу йому не було потрібно звертатися до комісії, він має право звернутися до комісії, якщо в нього виникають сумніви. Військові дії могли погіршити стан хворої, картку на хвору завести без її присутності не міг, медичні картки обов`язково реєструються у журналі, діагноз встановлюється після особистого огляду хворого. Таким хворим як ОСОБА_6 стаціонар призначається обов`язково лише у випадку їх агресивної поведінки, але ОСОБА_17 була спокійна, тому стаціонар не був обов`язків. Така хвора не могла себе обслуговувати самостійно в повному обсязі, лише частково. Більше до лікарні Єрмакова не зверталась. До огляду лікарем хворий записується у журнал реєстрації. Під час огляду ОСОБА_6 її супроводжував онук ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін по справі, суд вважає за доцільне призначити по справі посмертну судово-психіатричну експертизу.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 п.2 ст. 145 ЦПК України, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи, то призначення експертизи є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін.

Окрім того, відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який би давав підстави припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.

Відповідно до ч.3 ст.103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто, експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експертну установу самостійно.

Суд вважає, що для вирішення питання про психічний стан ОСОБА_6 , з урахуванням обставин по справі та наданих пояснень свідків, потрібні спеціальні знання в області медицини, тому у справі потрібно призначити посмертну судово-психіатричну експертизу,

Враховуючи, що експертизи мають призначатися відповідно до зони, яка обслуговується певною експертною установою (підрозділом), сторони не дійшли згоди щодо призначення експертизи до КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська», тому суд вважає за доцільне проведення експертизи доручити експертам Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3», які займаються проведенням вказаної експертизи та є найбільш територіально наближеними після КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська».

Керуючись ст.ст. 259, 260, 261 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Призначити у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Краматорського міського нотаріального округу Берзінь-Усова Ірина Анатоліївна, про визнання заповіту недійсним, посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити наступне питання:

1. Чи могла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за своїм психічним станом розуміти, усвідомлювати значення своїх дій та/або керувати ними на момент вчинення правочину складання заповіту 22.09.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Миколаївської державної нотаріальної контори Берзінь-Усовою І.А.

Проведення експертизи доручити фахівцям Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3», попередивши їх про кримінальну відповідальність передбачену ст. ст. 384, 385 КК України.

Оплату за проведення експертизи покласти на позивача ОСОБА_3 роз`яснивши йому положення ст.ст. 86, 146 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

У розпорядження експертам надати матеріали цивільної справи - єдиний унікальний № 243/10933/17 (провадження № 2/243/31/2019).

Ухвала самостійному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 11 грудня 2019 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду А.О. Гончарова