Постанова

Іменем України

30 січня 2019 року

м. Київ

справа № 552/2998/17

провадження № 61-36023ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

представник відповідача -ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області, у складі колегії суддів: Бутенко С. Б., Обідіної О. І., Прядкіної О. В., від 02 травня 2018 року.

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до

ОСОБА_4 про визнання права на користування жилим приміщенням, вселення, зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні будинком.

Короткий зміст зустрічних позовних вимог

У червні 2017 року ОСОБА_4 пред'явив зустрічний позов до ОСОБА_3 про виселення без надання іншого жилого приміщення, зняття з реєстраційного обліку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Полтава, у складі судді

Яковенко Н. Л., від 20 листопада 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право користування жилим приміщенням у будинку АДРЕСА_1. Вселено ОСОБА_3 до будинку АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користування жилим будинком АДРЕСА_1. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст ухвали апеляційного суду

Не погоджуючись із зазначеним вище судовим рішенням, представник

ОСОБА_4 - ОСОБА_7 звернулась до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 02 травня 2018 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права на користування жилим приміщенням, вселення, зобов'язання не чинити перешкоди, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виселення без надання іншого жилого приміщення, зняття з реєстраційного обліку до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 552/1091/18 за позовом ОСОБА_4до ОСОБА_3, виконавчого комітету Полтавської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що позовні вимоги ОСОБА_4 у справі № 552/1091/18 впливають на висновки суду першої інстанції щодо права ОСОБА_3 на користування спірним житловим будинком, а зазначені ним підстави та обставини не були предметом судового розгляду у цій справі, що унеможливлює їх встановлення та оцінку під час перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що позовні вимоги у справі

№ 552/1091/18 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 у справі, яка переглядається, є аналогічними, а тому висновок апеляційного суду про об'єктивну неможливість розгляду цієї справи є помилковим. Зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити всі обставини справи.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_4 -

ОСОБА_5 просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення, а ухвалу апеляційного суду - без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Фактичні обставини справи, встановлені апеляційним судом при прийнятті рішення, що оскаржується

Під час розгляду справи апеляційний суд встановив, що предметом судового розгляду у справі, яка переглядається, є право ОСОБА_3 як колишнього члена сім'ї власника житлового будинку ОСОБА_4 на користування жилим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 на підставі статті 156 ЖК України та статті 405 ЦК України, а також її вселення у спірне житло.

У цивільній справі № 552/1091/18, яка розглядається Октябрським районним судом м. Полтави, ОСОБА_4 порушує питання про усунення перешкод у користуванні належним йому житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право особистого сервітуту на користування спірним житлом, який припиняється судом за позовом власника житлового приміщення при наявності обставин, які мають істотне значення.

Постановляючи оскаржену ухвалу у справі, яка переглядається, апеляційний суд виходив із того, що між цими справами існує тісний

матеріально-правовий зв'язок, а від результату розгляду справи

№ 552/1091/18 залежить правильне вирішення позовних вимог ОСОБА_3 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 у цій справі.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. Суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Провадження у справі зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (пункт 5 частини першої статті 253 ЦПК України).

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.

Зупинення провадження у справі не повинно призводити до затягування розгляду справи.

У пункті 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня

2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз'яснено, що визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України,

2004 року, підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, яка зазначена у пункті 4 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли у іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

За змістом частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів дійшла висновку, що в оскарженій ухвалі апеляційного суду не зазначено мотивів, які б могли свідчити про обґрунтованість висновку апеляційного суду про необхідність зупинення провадження у цій справі, неможливість розгляду справи без попереднього розгляду справи № 552/1091/18, ураховуючи те, що питання щодо усунення перешкод та виселення ОСОБА_3 є предметом зустрічних позовних вимог ОСОБА_4, а судом першої інстанції були встановлені обставини та зібрані докази під час розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції не був позбавлений можливості надати оцінку обставинам справи, встановленим судом першої інстанції, на які, зокрема, посилався відповідач у зустрічному позову, а не очікувати результатів розгляду іншої судової справи, у якій розглядаються позовні вимоги ОСОБА_4, з якими він звернувся до суду вже після розгляду цієї справи у суді першої інстанції, рішенням якого у задоволенні його зустрічного позову було відмовлено.

Крім того, зупинивши провадження у справі, апеляційний суд порушив право позивача на судовий розгляд справи протягом розумного строку.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд, у порушення статті 251 ЦПК України, необґрунтовано задовольнив клопотання представника

ОСОБА_4 - ОСОБА_7 про зупинення провадження у справі, не врахувавши, що таке процесуальне рішення не відповідає принципу ефективності судового процесу, спрямованому на недопущення затягування розгляду справи.

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

За таких обставин ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на розгляд апеляційного суду.

У відповідності до частини четвертої статті 406 ЦПК України у випадку скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 02 травня 2018 року скасувати.

Справу передати на розгляд суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк