Провадження № 2/522/6505/19
05 грудня 2019 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.,
при секретарі судового засідання Шеян І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області про зняття арешту з майна, -
Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області про зняття арешту з майна, накладеного постановою державного виконавця Другого ВДВС Приморського РУЮ в м. Одесі від 02 вересня 2004 року на квартиру АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначив, що 26 січня 2006 року Другою державною виконавчою службою Приморського району у м. Одесі винесено постанову № В-5-202 про зняття арешту з майна боржника, а саме з квартири АДРЕСА_1 . До постанови про зняття арешту з майна додано супровідний лист про зазначення сторін, які мали вжити заходів про зняття арешту з майна, серед яких Перша Одеська державна нотаріальна контора, ОФ ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 .
Відповідно до договору купівлі-продажу 08 лютого 2000 року за № 327 відповідно до якого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 придбали 506/1000 квартири, за адресою : АДРЕСА_2
Відповідно до договору купівлі-продажу від 28 березня 2000 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 придбали 494/1000 квартири, за адресою : АДРЕСА_2 .
Згідно інформаційної довідки підставою обтяження вказаної квартири стала постанова державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області від 02 вересня 2004 року серії АА № 173679. Згідно реєстру вказане обтяження станом на теперішній час не знято та постанова Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області про зняття арешту з майна не виконана. З вирішенням даного питання позивач звернувся із заявою про скасування арешту з майна до Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області. Листом Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області заначено що відповідно до даних автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 не перебуває у стані відкритого, зупиненого або закінченого виконавчого провадження.
Також позивач зазначає, що обмеження вжите відносно належного йому майна перешкоджає вільно розпоряджатися зазначеним майном, що є порушенням конституційних прав позивача.
Справа на підставі автоматизовоного розподілу судової справи між суддями надійшла до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Нікітіної С.Й. Ухвалою якої від 09.07.2019 року відкрито провадження у справі.
У зв`язку з повторним перерозподілом на підставі прийнятого Вищою Радою Правосуддя 29.08.2019 року рішення №2284/0/15-19 про звільнення судді ОСОБА_4 з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку, вказана цивільна справа передана судді Свяченій Ю.Б. для розгляду по суті.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року зазначену справу прийнято до провадження, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням засідання на 05 грудня 2019 року.
У судове засідання 05 грудня 2019 року з`явився представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 , позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, на підтвердження чого надав до суду заяву.
У судове засідання 05 грудня 2019 року відповідач не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, своїм правом надати відзив на позовну заяву не скористався.
За таких обставин, за наявної згоди представника позивача, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України.
Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного.
Судом встановлено, що 26 січня 2006 року Другою державною виконавчою службою Приморського району у місті Одесі винесено Постанову № В-5-202 про зняття арешту з майна боржника, а саме з квартири АДРЕСА_1 .
Відповідно до договору купівлі - продажу від 08 лютого 2000 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Селезньовою Г.М. за № 327 Ростомов Роланд Арестакесович та Ростомов Артур Роландович придбали 506/1000 квартири за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до договору купівлі - продажу від 28 березня 2000 року, зареєстрованого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Сімаченко С. Л. за № 5- 403 Ростомов Роланд ОСОБА_6 та Ростомов Артур Роландович придбали 494/1000 квартири за адресою: АДРЕСА_3 .
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07 липня 2019 року за № 172877379 підставою обтяження зазначеної квартири стала постанова АА НОМЕР_1 від 02 вересня 2004 року, видана Другим ВДВС Приморського РУЮ у м. Одеси.
На звернення до Другого Приморського відділу ДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області позивач отримав лист № 20/36 від 28 травня 2019 року, в якому зазначено, що відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 не перебуває у стані відкритого, зупиненого або закінченого виконавчого провадження. Крім того, відповідно п. 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року № 2274/5, яким закріплено, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить гри роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк яких становить один рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єкти цих прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом.
Частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, що передбачений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних та оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У відповідності до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
При цьому відповідно до ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення.
Перелік способів захисту прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.
У силу положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що накладений арешт у 2004 році не є актуальним та накладений в межах виконавчого провадження, котре закінчене та на даний час знищене.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до п.8 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, в редакції Закону від 16.02.2010 року виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 38 цього Закону, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред`явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна.
02.06.2016 року прийнято Закон України «Про виконавче провадження» в новій редакції № 1404-VIII.
Згідно з п. 7 Розділу 13 Прикінцеві та перехідні положення встановлено, Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 07.03.2018 року (надалі Закон №1404) що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
Відповідно до ст. 39 Закону №1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 40 Закону № 1404 у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Детальний аналіз норм діючого законодавства, дає змогу зробити висновок, що після закінчення виконавчого провадження, державний виконавець повинен зняти, арешти та інші обмеження, які накладаються на майно впродовж виконання виконавчих дій.
Позивач не може реалізувати свої права та інтереси щодо арештованого майна, у зв`язку з тим, що був накладений арешт.
Згідно з ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).
Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закінчення договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності задоволення позову ОСОБА_1 .
Керуючись вимогами п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області про зняття арешту з майна - задовольнити.
Зняти арешт накладений постановою Другого ВДВС Приморського РУЮ у м. Одеси серії АА № 173679 від 02 вересня 2004 року з квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності Ростомову Артуру Роландовичу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складено 18 грудня 2019 року.
Суддя: Ю.Б. Свячена