Справа № 211/4030/18
Провадження № 2/211/250/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31 січня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді : Ткаченко С.В.

при секретарі : Польчик Л.В.

за відсутності:

позивача ОСОБА_1, його представника адвоката ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на його утримання оскільки він продовжує навчання, вказавши, що його батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.10.1987 року по 27.10.2009 року.

05.03.1999 року народився він ОСОБА_1

Позивач є студентом другого курсу очної позабюджетної форми навчання Морського інституту Севастопольського державного університету за напрямком електроенергетика і електротехніка. Період навчання складає 4 роки, тобто до 30.06.2020 року.Навчається на платній основі, вартість навчання складає 90 400 рублів.

Оскільки відповідач добровільно не надає йому матеріальної допомоги, він звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу відповідача на час навчання до 30.06.2020 року.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився. Його представник адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, з позовом не згодний, так як він інвалід 2 групи, за станом здоров»я не працює, його пенсія складає 1 500,00 грн на місяць. Цих грошей йому навіть не вистачає на ліки, а йому треба ще й харчуватися та сплачувати кошти за догляд. Його мати також є людиною похилого віку.

Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.10.1987 року відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) ОСОБА_5 зареєстрували шлюб. 05.03.1999 року в них народився син ОСОБА_1 позивач по справі (а.с.5 - копія свідоцтва про народження).

27.10.2009 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано (а.с. 6 копія свідоцтва про розірвання шлюбу).

Позивач є студентом другого курсу очної позабюджетної форми навчання Морського інституту Севастопольського державного університету за напрямком електроенергетика і електротехніка. Навчається за контрактом, імовірна дата закінчення навчання 01.07.2020 року (а.с. 9копія довідки).

Відповідач, не погодившись з позовом, надав суду наступні докази.

Відповідно до довідки МСЕК від 17 03 2016 року, серія 12 ААА № 492018, яка діяла до 01.04.2018 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - інвалід ІІ групи, йому протипоказані всі види праці.

Відповідно до довідки МСЕК від 21.03.2018 року, серія 12 ААА № 650866, яка діє до 01.04.2019 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом ІІ групи, йому протипоказана робота у звичайних умовах праці.

Також згідно інформації Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 21.01.2019 року ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні, з 04.03.2013 року йому призначена пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІ групи, розмір його пенсії з 01.12.2018 року складає 1 497,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки хоча й позивач навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання за контрактом, але головним критерієм, на думку суду, при призначенні аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є можливість відповідача надавати таку допомогу.

Відповідач є інвалідом ІІ групи, відповідно до висновку МСЕК працювати не може , отримує пенсію у розмірі 1 497,00 грн. На думку суду такої суми пенсії відповідачу не достатньо для забезпечення своїх мінімальних потреб ( харчування, купівлю ліків, одягу , сплати комунальних витрат, тощо ) .

Тобто, відповідач за станом здоров'я та матеріального становища не має можливості надавати матеріальну допомогу у вигляді аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Суд наголошує , що за змістом ст. 199 СК України обов'язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, покладено на обох батьків.

При поданні позову до суду позивач відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Так як його позовні вимоги залишені без задоволення, то судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12,13,19, 76-81, 258- 259, 264-265, 354-355 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Суддя: ОСОБА_6

Повний текст судового рішення складений 11.02.2019 року.