РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року Київський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді Лях М.Ю., при секретарі - Хомінської Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Новопокровський комбінат хлібопродуктів», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_2 про скасування наказу та поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить визнати незаконним його звільнення з посади вантажника ДП «Новопокровський комбінат хлібопродуктів» та поновити його на посаді фахівця сектору економічної та інформаційної безпеки ДП «Новопокровський комбінат хлібопродуктів», стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та завдану моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, 06.05.2019 року він був прийнятий на роботу на посаду фахівця сектору економічної та інформаційної безпеки ДП «Новопокровський комбінат хлібопродуктів». 02.09.2019 року прибувши на роботу на підприємство відповідача його не було допущено до робочого місця представниками служби охорони підприємства, які пояснили йому, що його електронна перепустка заблокована на підставі розпорядження головного інженера підприємства ОСОБА_3 , який також розпорядився не допускати на його територію підприємства. Зазначає, що поряд з ним до роботи не було допущено ще 14 працівників на тих самих підставах. 06.09.2019 позивачу стало відомо, що його звільнено у зв`язку з відсутністю на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (за прогул). Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача про його звільнення позивач вказує про не дотримання процедури його звільнення з вказаної посади, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовною заявою, додатково просить покласти на виконуючого обов`язки генерального директора ДП «Новопокровський комбінат хлібопродуктів», як на посадову особу, винну у незаконному звільненні обов`язок покрити шкоду заподіяну підприємству у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 01.10.2019 року відкрито провадження у справі з повідомлення (викликом) сторін.

06.11.2019 року до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву ДП «Новопокровський комбінат хлібопродуктів», в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю, заперечує проти заявлених позовних вимог, які не визнав в повному обсязі, просив відмовити у задоволенні позову через його необґрунтованість та безпідставність. Зазначив, що працівники служби охорони підприємства не вчиняли будь-яких дій щодо не допуску позивача та інших осіб через електронну пропускну систему «Бар`єр» на КПП №1. Жодних розпоряджень та наказів щодо не допуску позивача та інших працівників на територію підприємства виконуючий обов`язки директора ДП «Новопокровський ЮШ» ОСОБА_2 та головний інженер ОСОБА_3 не видавали. Позивач у свою чергу не довів належними та допустимими доказами наявність відповідних вказівок (розпоряджень) посадових осіб відповідача. Відзначив, що 02.09.2019 року позивач був відсутній на робочому місці з 8.00 до 17.00 без попереднього погодження з керівництвом, про що було складено відповідний акт. Близько о 17.00 позивач з`явився у вестибюлі ДП «Новопокровський КХП», однак проходити через електронну пропускну систему «Бар`єр» на КПП №1 відмовився. Головним інженером ДП «Новопокровський КХП» ОСОБА_3 було запропоновано позивачу надати письмові пояснення причин своєї відсутності та ознайомитись з Актом про відсутність на робочому місці № 3/2. Проте позивач, не пояснюючи причин, відмовився надавати будь-які пояснення та документи, які б підтверджували поважність причин його відсутності, а також відмовився ознайомлюватись з Актом про відсутність на робочому місці, який йому було оголошено в його присутності. За вказаними фактами було складено відповідний Акт фіксації відмови № 14. Після чого позивач, не заходячи на територію підприємства, покинув вестибюль і більше не з`являвся. Крім того, з 03.09.2019 року по 05.09.2019 року включно, позивач також не з`являвся на своєму робочому місці протягом робочого дня, про що були складені відповідні Акти № 6/2, №7/2, №8/2. Відібрати пояснення причин відсутності у відповідача не було можливості через відсутність позивача з невідомих причин. У зв`язку з вищевикладеним, 05.09.2019 року позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності - звільнений з посади ДП «Новопокровський КХП», відповідно до наказу № 154 -Л у зв`язку з відсутністю на робочому місці більше 3-х годин протягом робочого дня без поважних причин. Також вказує, що в день звільнення Укрпоштою позивачу було відправлено повідомлення про необхідність отримання трудової книжки та сам наказ про звільнення для ознайомлення, оскільки позивач з невідомих причин не з`явився на роботу. Зважаючи на той факт, що надсилати саму трудову книжку поштою забороняється без письмової згоди працівника, трудова книжка підлягає зберіганню на підприємстві та видається виключно працівнику, який має особисто розписатись в Книзі обліку руху трудових книжок про отримання трудової книжки, відповідачем було надіслано лише повідомлення про необхідність отримання трудової книжки. Повідомлення про необхідність отримання трудової книжки та наказ про звільнення були направлені позивачу на зазначене ним у особовій картці зареєстроване місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 . Разом з тим, лист позивачем не було отримано, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Після повернення поштового відправлення відповідачем повторно 11.10.2019 року надіслано повідомлення про необхідність отримання трудової книжки та копія наказу про звільнення, вказаний лист отриманий позивачем 25.10.2019 року, що підтверджується роздруківкою з сайту Укрпошти. При цьому, будь яких дій щодо отримання трудової книжки позивачем не здійснено, письмової згоди на відправлення трудової книжки поштою на адресу відповідача не надходило. Крім того, як вказує відповідач 05.09.2019 року на виконання приписів ст. ст.116 КЗпП у день звільнення було проведено повний розрахунок, у зв`язку з чим посилання позивача на те, що на час видання оскаржуваного наказу остаточний розрахунок з позивачем проведено не було, не відповідає дійсності і не доведений належними доказами. Доказом остаточного, своєчасного розрахунку при звільненні є засвідчена зведена відомість на перерахування заробітної плати. Відповідач вказує, що факт звернення позивача до Управління Держпраці та Чугуївського ВП УМВС України в Харківській області не містить жодних доказів в підтвердження доводів, викладених ним в позовній заяві.

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, 12.11.2019 року до канцелярії суду надійшла від нього заява про розгляд цивільної справи з його позовом за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного судового рішення.

В судове засідання представник відповідача - ДП «Новопокровський комбінат хлібопродуктів» не з`явився, надав до суду заяву про розгляду справи за відсутністю відповідача, заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

В судове засідання третя особа, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_2 не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, письмові пояснення до суду не направляв, будь-яких письмових клопотань адресованих суду не заявляв, у зв`язку з чим з метою дотримання розумних строків судового розгляду суд вважає за можливим розглянути справу за відсутністю сторін у справі.

Суд, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечення викладені у відзиві відповідача, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Судом встановлено, що на підставі наказу № 98-Л від 06.05.2019 року позивача ОСОБА_1 , з 07.05.2019 року прийнято на основну роботу фахівцем сектору економічної та інформаційної безпеки ДП «Новопокровський комбінат хлібопродуктів» (арк. справи 9).

Згідно копії актів № 3/2 від 02.09.2019 року, № 6/2 від 03.09.2019 року, № 7/2 від 04.09.2019 року, № 8/2 від 05.09.2019 року, складеними начальником команди ВВО Остапенко О.Г. , головним інженером ОСОБА_3, в.о. генерального директора ОСОБА_2 вбачається, що позивач ОСОБА_1 був відсутній більше трьох годин протягом робочого дня без попередження відсутності та без поважних причин. Періоди часу, в який був відсутній працівник: з 08-00 год. до 17-00 год. 02.09.2019 року, з 08-00 год. до 17-00 год. 03.09.2019 року, з 08-00 год. до 17-00 год. 04.09.2019 року, з 08-00 год. до 17-00 год. 05.09.2019 року відповідно. Вказані обставини додатково підтверджуються звітом по проходам через контрольні точки підприємства за період з 02.09.2019 року по 05.09.2019 року (арк. справи 44-47).

Зі змісту копії акту фіксації відмови № 14 від 02.09.2019 року, складеного в.о. генерального директора ОСОБА_2, головним інженером ОСОБА_3, начальником команди ВВО Остапенко О.Г., вбачається, що в їх присутності працівник ДП «Новопокровський комбінат хлібопродуктів» ОСОБА_1 відмовився з невідомих причин проходити на територію підприємства з невідомих причин через систему «Бар`єр» на КПП № 1, що знаходиться у вестибюлі перед КПП № 1 та викликав для розмови головного інженера ОСОБА_3 , яким було запропоновано надати письмові пояснення, однак позивач відмовився від надання письмових пояснень, також ОСОБА_1 відмовився ознайомитись з актом про відсутність на робочому місці 02.09.2019 року, у зв`язку з чим йому було оголошено акт в його присутності у вестибюлі перед КПП № 1 (арк. справи 48).

Згідно зі ст. 235 КЗпП України працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу. Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_1 вважає своє звільнення за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України незаконним, у зв`язку з порушенням положень статті 149 КЗпП України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. При цьому в силу норм законодавства для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними причинами визначаються такі причини, що виключають вину працівника.

Згідно копії наказу № 154-П від 05.09.2019 року позивача звільнено з посади фахівця сектору економічної та інформаційної безпеки ДП «Новопокровський комбінат хлібопродуктів» 05.09.2019 у зв`язку з відсутністю на робочому місця більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (арк. справи 41).

Згідно листа заст. начальника Головного управління Держпраці в Харківській області Петренко О.М. від 29.10.2019 року № 27/15192/02.02/02.-12/12848, який надійшов до канцелярії Київському районному суду м. Харкова 04.11.2019 року вбачається, що Головним управлінням Держпраці в Харківській області проведено інспекційного відвідування ДП «Новопокровський комбінат хлібопродуктів» на підставі колективного звернення КОЛ-954 від 02.09.2019 року та наказу № 1586 від 10.09.2019 року, у відповідності до п. 19 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 823 за результатами інспекційного відвідування було складено акт № ХК6661/286/АВ від 21 жовтня 2019 року (арк. справи 20). Зі змісту складеного акту вбачається, що факт відсторонення працівників підприємства, в тому числі позивача - ОСОБА_1 від роботи не встановлено (арк. справи 23-27).

Відповідно до копії листа начальника СВ Чугуївського ВП в Харківській області № 10428 від 30.10.2018 року, який надійшов до канцелярії суду 11.11.2019 року вбачається, що до СВ Чугуївського ВП в Харківській області надходили заяви ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з приводу не допуску останніх на робочі місця на ДП «Новопокровський комбінат хлібопродуктів», вказані повідомлення зареєстровано в Журналі єдиного обліку за № 8723, на теперішній час розгляд вказаних повідомлень припинено та списано до справи згідно із Законом України «Про звернення громадян». Що стосується ОСОБА_1 , то заяви чи повідомлення про факт не допуску до роботи від останнього 02.09.2019 року не надходили. Додано копії матеріалу ЖЕО № 8723 від 02.09.2019 року на 14 арк. (арк. справи 53 - 67).

Згідно копії зведеної відомості на перерахування заробітної плати та інших виплат № 97 «Заробітна плата та аванси» від 05.09.2019 року ДП «Новопокровський комбінат хлібопродуктів» відповідно до Договору про обслуговування зарплатного проекту № 32225 від 05.09.2017 року здійснено зарахування отриманих коштів на карткові рахунки, зокрема позивачу ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 на картковий рахунок № НОМЕР_2 у розмірі 785,55 грн. (арк. справи 51).

У відповідно до копії повідомлень від 05.09.2019 року 10.10.2019 року вбачається, що в.о. генерального директора ДП «Новопокровський комбінат хлібопродуктів» ОСОБА_2 повідомляє ОСОБА_1 за адеросою АДРЕСА_1 про необхідність отримання трудової книжки, у разі отримання адміністрацію підприємства письмової згоди на відправлення трудової книжки поштою її буде надіслано за вказаної адресою (арк. справи 42-43).

Окрім цього, зі змісту копії поштової накладної та опису поштового відправлення вбачається, зщо відповідачем направлялось поштовим зв`язком позивачу копію повідомлення та копію наказу про звільнення (арк справи 49).

Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

За таких обставин, з огляду на вищезазначене, з урахуванням встановлених під час судового розгляду фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що доводи позивача про те, що він не був допущений до робочого місця представниками служби охорони підприємства, не підтверджено дослідженими в справі доказами. Позивач ОСОБА_1 , використовуючи на власний розсуд надані йому процесуальні права, самостійно обираючи спосіб захисту свого права, в судове засідання для надання відповідних пояснень суду не з`явився, жодні клопотання про залучення чи витребування доказів на підтвердження даної обставини, в тому числі щодо допиту свідків, не заявляв. Будь - яких даних на спростування доказів про неповажність причин відсутності на роботі позивач суду не надав. За таких обставин суд вважає доведеним факт наявності прогулу позивача, тобто, факт його відсутності на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без жодних поважних причин. У зв`язку з чим відповідач, який є роботодавцем, в силу норм п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України мав повноваження на розірвання укладеного з позивачем трудового договору.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що звільнення позивача ОСОБА_1 з займаної посади за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з прогулом проведено відповідачем з дотриманням вимог трудового законодавства, уповноваженим органом, правомірно. У зв`язку з чим, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі є безпідставними та не підлягають задоволенню. При цьому судом враховується, що відповідач в порядку, визначеному ст. 149 КЗпП України, вжив всіх можливих заходів для того, щоб отримати від порушника трудової дисципліни пояснення, які останній надати відмовився.

Суд приймає до уваги, що метою отримання власником або уповноваженим ним органом письмових пояснень порушника трудової дисципліни є з`ясування обставин, за яких вчинено проступок для врахування цього поряд з іншими обставинами при обранні виду стягнення, а тому сам по собі факт неотримання власником таких пояснень за відсутності даних про поважність причин вчинення проступку не може бути підставою для визнання рішення про застосування дисциплінарного стягнення незаконним.

Дослідженими в справі доказами встановлено, що відповідач як роботодавець, звертався до позивача з проханням надати пояснення щодо причин відсутності на робочому місці, але позивач від надання таких пояснень відмовився, про що складено відповідні акти, які не спростовані позивачем. При цьому, надані від Головного управління Держпраці в Харківській області та СВ Чугуївського ВП в Харківській області взагалі не містять відомостей щодо звернення позивача з приводу обставин, викладених ним в позовній заяві щодо порушення його трудових прав та, відповідно, відсутня інформація про будь-які порушення його прав.

Статтею 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Оскільки в судовому засіданні не підтверджено неправомірність звільнення позивача з роботи, не встановлено підстав для його поновлення на роботі, як вбачається з матеріалів справи відповідачем проведений розрахунок з позивачем, у зв`язку з чим вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України власником або уповноваженим ним органом моральна шкода відшкодовується працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні позивачем не доведено наявність моральних страждань, які були б спричинені в результаті протиправних дій відповідача, жодні докази наявності моральної шкоди не наведені.

Суд, вирішуючи справу в межах вимог та на підставі наданих до суду доказів, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, приходить до висновку, що вимоги про відшкодування моральної шкоди, які є похідними від позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, заявлені безпідставно та не підлягають до задоволення. У зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні заявлених ним позовних вимог понесені ним судові витрати зі сплати судового збору відповідно до положень ст. 141 ЦПК України не підлягають йому відшкодуванню. Судовий збір в частині вимог про поновлення на роботі суд вважає за можливе віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 196 - 200, 259, 260 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Державного підприємства «Новопокровський комбінат хлібопродуктів», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_2 про скасування наказу та поновлення на роботі - відмовити.

В судовому засідання проголошено вступну так резолютивну частину судового рішення, повний текст виготовлено протягом п`яти днів.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя -

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1

Відповідач: Державне підприємство «Новопокровський комбінат хлібопродуктів» - , адреса: 63523, Харківська обл., Чугуївський р-н, смт Новопокровка, вул. В. Вєсіча, 1, e-mail:

Третя особа: ОСОБА_2 - АДРЕСА_2