Постанова

Іменем України

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 552/5247/13-ц

провадження № 61-8151 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Марфін Банк»;

представник позивача - Кульбачинський Олег Якович;

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;

особа, яка подала касаційну скаргу, - ОСОБА_3 ;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 08 вересня 2017 року у складі судді Кривчун Т. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2013 року публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» (далі - ПАТ «Марфін Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 06 серпня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк» (далі - ВАТ «Марфін Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за яким він отримав кредит у вигляді непоновлювальною кредитної лінії у розмірі 265 629 доларів 67 центів США зі сплатою 12,9 % річних строком до 04 серпня 2028 року.

У той же день для забезпечення виконання позичальником зобов?язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, за яким останній зобов`язався солідарно із позичальником відповідати перед банком за належне виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань.

Позичальник, як і поручитель, зобов`язання за кредитним договором і договором поруки належним чином не виконували, на вимоги банку не реагували, унаслідок чого станом на 05 липня 2013 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 167 389 доларів 05 центи США що за курсом Національного банку України складала 1 337 940 грн 68 коп., за відсотками в сумі 35 004 доларів 20 центів США, що за курсом Національного банку України складає 279 788 грн 57 коп., пеню у розмірі 305 292 грн 35 коп.

Ураховуючи викладене, ПАТ «Марфін Банк» просило суд стягнути солідарно з відповідачів вказану суму кредитної заборгованості, а також понесені банком судові витрати.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 08 листопада 2013 року позов ПАТ «Марфін Банк»задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором від 06 серпня 2008 року в сумі 202 393 доларів 25 центів США, що за курсом Національного банку України складало 1 617 729 грн 25 коп. та заборгованість за пенею у розмірі 200 965 грн 41 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачі як солідарні боржники порушили умови кредитного договору та договору поруки, належним чином не виконували своїх зобов`язань, на вимоги банку не реагували, а розмір заборгованості, за виключенням пені, визначений банком відповідно до вимог закону та умов кредитного договору. Розмір пені визначено судом в межах річного строку позовної давності.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 27 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Полтави від 08 листопада 2013 року в частині позовних вимог ПАТ «Марфін Банк» про стягнення основної суми заборгованості та процентів за кредитним договором скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Позов ПАТ «Марфін Банк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитом у розмірі 167 389 доларів 05 центів США та проценти у розмірі 10 796 доларів 58 центів США. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк» проценти у розмірі 23 667 доларів 89 центів США.

Вирішено питання розподілу судових витрат. В іншій частині рішення Київського районного суду м. Полтави від 08 листопада 2013 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що позичальник, як і поручитель, порушили умови кредитного договору та договору поруки щодо своєчасного погашення кредиту, у зв`язку з чим банк має право на дострокове стягнення всієї суми заборгованості. Згідно з висновком повторної судової економічної експертизи від 31 травня 2017 року № 506/597 станом на 05 липня 2013 року заборгованість за кредитним договором від 06 серпня 2008 року складала: по тілу кредиту - 167 389 доларів 05 центів США, по процентам - 34 464 доларів 47 центів США.

При цьому суд зазначив, що банк звернувся до суду з позовом у межах шестимісячного строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України, отже банк має право вимагати від поручителя сплати заборгованості у межах передбачених договором чергових платежів за шість місяців.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу до апеляційного суду.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 08 вересня 2017 року у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_3 відмовлено.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що рішенням апеляційного суду Полтавської області від 13 листопада 2017 року у справі № 545/3392/13-ц, ухваленого за результатами перегляду заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 13 березня 2014 року, питання про права та обов?язки ОСОБА_3 як іпотекодавця вже були вирішені, і у цій справі не вирішувалися.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 подав Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 08 вересня 2017 року, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, й передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що для забезпечення належного та повного виконання кредитного договору 06 серпня 2008 року між ним, ОСОБА_3 , та ВАТ «Морський транспортний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», було укладено договір іпотеки.

Оскільки він є майновим поручителем щодо виконання зобов`язань ОСОБА_1 перед ПАТ «Марфін Банк», то вважав, що оскаржуване ним рішення суду стосується його прав, свобод, інтересів та обов`язків.

У статті 292 ЦПК 2004 року визначено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, висновок суду, наведений в ухвалі апеляційного суду Полтавської області від 08 вересня 2017 року, про відсутність у нього права на апеляційне оскарження судового рішення на тій підставі, що суд не вирішував питання про її права та обов`язки, вважав передчасним, неправильним та таким, що суперечить змісту статті 292 ЦПК України 2004 року.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У лютому 2019 року ПАТ «Марфін Банк» подало заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що підстав для скасування оскаржуваного судового рішень немає, оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом допущено порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи. Зазначало, що судом в іншому судовому процесі вирішувалося питання про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Так, рішенням апеляційного суду Полтавської області від 13 листопада 2017 року у справі № 545/3392/13-ц, ухваленого за результатами перегляду заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 13 березня 2014 року, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 13 березня 2014 року скасовано та ухвалено нове, яким позов вимоги ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволено частково. З метою погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, посвідченим 06 серпня 2008 року приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Москівцем В. А., (в реєстрі за № 766), укладеним між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», та ОСОБА_3 , а саме на: а) житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 297,6 кв. м, житловою площею 105,7 кв. м, по АДРЕСА_1 , з початковою ціною продажу у розмірі 59 222 доларів США; б) земельну ділянку, загальною площею 0,17 га, для обслуговування жилого будинку (кадастровий номер :03:001:0316) та ведення особистого підсобного господарства (кадастровий номер :03:001:0317) у с. Горбанівка Полтавського району Полтавської області на території Щербанівської сільської ради, за рахунок вартості якого вирішено погасити заборгованість за кредитним договором від 06 серпня 2008 року, укладеним між ВАТ «Морський Транспортний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», та ОСОБА_1 , що складається з: заборгованості за кредитом у сумі 167 389 доларів 05 центів США, заборгованості за відсотками у розмірі 10 796 доларів 58 центів США, заборгованості за пенею у розмірі 200 965 грн 41 коп., шляхом продажу вказаного предмета іпотеки з прилюдних торгів, у межах процедури встановленої Законом України «Про виконавче провадження», з початковою ціною продажу у розмірі 13 600 доларів США. У задоволенні позовних вимог ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виселення відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Відтак, оскаржуваним судовим рішенням права та обов?язки ОСОБА_3 не вирішувалися, а ухвала апеляційного суду, якою відмолено у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_3 , постановлено відповідно до норм процесуального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2017 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 552/5241/13-ц із Київського районного суду м. Полтави.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 червня 2019 року справу передано судді-доповідачеві Осіяну О. М.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2019 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

06 серпня 2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за яким він отримав кредит у вигляді непоновлювальною кредитної лінії у розмірі 265 629 доларів 67 центів США зі сплатою 12,9 % річних строком до 04 серпня 2028 року.

У той же день для забезпечення виконання позичальником зобов?язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, за яким останній зобов`язався солідарно із позичальником відповідати перед банком за належне виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань.

Позичальник, як і поручитель, зобов`язання за кредитним договором і договором поруки належним чином не виконували, на вимоги банку не реагували, унаслідок чого станом на 05 липня 2013 року виникла заборгованість за кредитом, яка ра розрахунком банку, становила 167 389 доларів 05 центи США що за курсом Національного банку України складала 1 337 940 грн 68 коп., за відсотками в сумі 35 004 доларів 20 центів США, що за курсом Національного банку України складало 279 788 грн 57 коп., пеня у розмірі 305 292 грн 35 коп.

Згідно з висновком повторної судової економічної експертизи від 31 травня 2017 року № 506/597 станом на 05 липня 2013 року заборгованість за кредитним договором від 06 серпня 2008 року складала: по тілу кредиту - 167 389 доларів 05 центів США, по процентам - 34 464 доларів 47 центів США.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 08 вересня 2017 року задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно зі статтею 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі в розгляді справи, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, правом на апеляційне оскарження наділені як учасники процесу, так і особи, які не приймали участі у справі, за умови, що суд вирішив питання про їх права та обов`язки.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду справ в апеляційному порядку» судам роз?яснено, що при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України 2004 року права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов`язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги.

Встановлено, що 06 серпня 2008 року для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 06 серпня 2008 року, укладеного між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, за яким останній передав в іпотеку банку належне йому на праві приватної власності нерухоме майно: житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 297,6 кв. м, житловою площею 105,7 кв. м, розташований по АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, загальною площею 0,17 га, для обслуговування жилого будинку (кадастровий номер :03:001:0316) та ведення особистого підсобного господарства (кадастровий номер :03:001:0317) на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 13 листопада 2017 року у справі № 545/3392/13-ц, ухваленого за результатами перегляду заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 13 березня 2014 року, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 13 березня 2014 року скасовано та ухвалено нове, яким позов вимоги ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволено частково. З метою погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, посвідченим 06 серпня 2008 року приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Москівцем В. А., (в реєстрі за № 766), укладеним між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», та ОСОБА_3 , а саме на: а) житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 297,6 кв. м, житловою площею 105,7 кв. м, у АДРЕСА_1 , з початковою ціною продажу у розмірі 59 222 доларів США; б) земельну ділянку, загальною площею 0,17 га, для обслуговування жилого будинку (кадастровий номер :03:001:0316) та ведення особистого підсобного господарства (кадастровий номер :03:001:0317) у с. Горбанівка Полтавського району Полтавської області на території Щербанівської сільської ради, за рахунок вартості якого вирішено погасити заборгованість за кредитним договором від 06 серпня 2008 року, укладеним між ВАТ «Морський Транспортний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», та ОСОБА_1 , що складається з: заборгованості за кредитом у сумі 167 389 доларів 05 центів США, заборгованості за відсотками у розмірі 10 796 доларів 58 центів США, заборгованості за пенею у розмірі 200 965 грн 41 коп., шляхом продажу вказаного предмета іпотеки з прилюдних торгів, у межах процедури встановленої Законом України «Про виконавче провадження», з початковою ціною продажу у розмірі 13 600 доларів США. У задоволенні позовних вимог ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виселення відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_3 , апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що рішенням апеляційного суду Полтавської області від 13 листопада 2017 року у справі № 545/3392/13-ц, ухваленим за результатами перегляду заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 13 березня 2014 року, питання про права та обов?язки ОСОБА_3 як іпотекодавця вже були вирішені, та у цій справі не вирішувалися. Обставини, встановлені судом першої інстанції у цій справі, не впливають на розмір його зобов?язань як іпотекодавця.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 08 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович