Провадження № 2/686/4548/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2019

Хмельницький міськрайонний суд

у складі: головуючого судді - Салоїд Н.М.

з участі секретаря судового засідання - Лоб І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницький цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Альфа банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

В липні 2019 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.12.2007 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту № 890/455-632-107, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 120 000 гривень зі сплатою відсотків в розмірі 14 % річних та кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 10 грудня 2017 року. В якості забезпечення укладеного кредитного договору, 13.12.2007 року між банком та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 були укладені договори поруки №890/456-632-107 і № 890/457/632-107 відповідно, згідно умов яких, останні зобов`язалися перед банком відповідати за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 890/455-632-107 від 13.12.2007 року у повному обсязі.

Всупереч умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 своєчасно не погашав кредит та нараховані за його користування відсотки, у визначений договором термін кредит не погасив.

Станом на 18 червня 2019 рік заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 890/455-632-107 від 13.12.2007 року становить 247 096,91 гривень і складається з: 102 676,52 гривень заборгованість за кредитом та 144 420,39 гривень заборгованість за відсотками.

На підставі викладеного просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 890/455-632-107 від 13.12.2007 року у сумі 247 096,91 гривень та сплачений банком судовий збір за подання даного позову у сумі 3 706,45 гривень.

Ухвалою судді від 26 липня 2019 року відкрито провадження у справі призначено її до судового розгляду на 15 серпня 2019 року.

Ухвалою суду від 05 листопада 2019 року було замінено позивача у справі ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника акціонерне товариство «Альфа-банк».

Відповідачі відзив на поданий позов не подали.

11.12.2019 року від відповідача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява, в якій останній просив відмовити у задоволенні поданого банком позову посилаючись на те, що існує рішення Третейського суду при Асоціації Українських банків за цим самим кредитним договором. Також просив розглянути справу за його відсутності.

17.12.2019 року ухвалено рішення по суті спору.

В судове засідання представник позивача не з`явився. Подав до суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, а справу розглянути за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить відмовити у позові, оскільки з цього приводу є рішення Третейського рішення суду при асоціації Українських банків.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача, викладені в поданій заяві, перевіривши матеріали справи доказами, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Судом достовірно установлено, що 13.12.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 890/455-632-107, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредит у сумі 120 000 гривень із сплатою відсотків на користування кредитними коштами в розмірі 14% річних на строк до 10 грудня 2017 року, а відповідач зобов`язався щомісячно повертати наданий кредит за порядком погашення суми основної заборгованості, визначеним п.1.1.1 Договору.

Також, 13 грудня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 890/456-632-107, за умовами якого ОСОБА_3 , як поручитель, взяла на себе зобов`язання перед банком відповідати за належне виконання умов кредитного договору № 890/455-632-107 від 13.12.2007 року у повному обсязі.

В цей же день, 13.12.2007 року, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 890/457-632-107, за умовами якого ОСОБА_2 , як поручитель, взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати за належне виконання умов кредитного договору № 890/455-632-107 від 13.12.2007 року у повному обсязі.

17 червня 2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода №1 до кредитного договору від 13.12.2007 року № 890/455-632-197, за умовами якої сторони погодили підвищення процентної ставки за користування кредитними коштами з 30.06.2008 року у розмірі 18% річних.

27 червня 2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та поручителями ОСОБА_4 і ОСОБА_2 були укладені відповідні додаткові угоди до договорів поруки від 13.12.2007 року №№ 890/456-632-107 і№ 890/457-632-107 відповідно, в яких сторони погодили зміни основного зобов`язання, а саме підвищення розміру відсотків за користування кредитними коштами до 18% річних з 30.06.2008 року.

Свої зобов`язання за кредитним договором позивач виконав, надавши грошові кошти позичальнику, що підтверджується довідкою-розрахунком.

Цих обставин (факт видачі та отримання коштів за кредитним договором) відповідач ОСОБА_1 фактично не заперечує, про що свідчить зміст поданої ним заяви до суду з приводу позову банку.

Банк посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 не погасив кредитну заборгованість у визначений договором термін і станом на 18.06.2019 рік його заборгованість за кредитним договором становить 247 096,91 гривень і складається з: 102 676,52 гривень заборгованість за кредитом та 144 420,39 гривень заборгованість за відсотками.

Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав

Позивач стверджує, що його право на повернення тіла кредиту та отримання процентів за користування кредитом порушено відповідачем, нарахована заборгованість не сплачена добровільно, в зв`язку з чим вказані платежі підлягають стягненню за рішенням суду.

Суд враховує, що за рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 579/12 від 12.12.2012 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» достроково стягнута заборгованість за кредитним договором № 890/455-632-107 від 13.12.2007 року, яка утворилася станом на 05.06.2012 рік у повному розмірі у загальній сумі 140096,98 гривень, в тому числі 104 678,52 гривень тіло кредиту, 33641,66 гривень заборгованість за відсотками, 1307,08 гривень пеня та 469,72 гривень інфляційні втрати.

Вказане рішення відповідач не оспорював, рішення набрало законної сили та підлягає виконанню, до даного часу є не виконаним.

Оскільки заборгованість за наданим кредитом присуджена за вказаним рішенням у повному обсязі, тому строк остаточного виконання зобов`язання змінився, і з того часу банк втратив право надалі нараховувати відсотки на тіло кредиту у визначеному договором розмірі та повторно стягувати заборгованість за тілом кредиту.

Таким чином, триває порушення прав позивача, захист яких уже було забезпечено судом шляхом ухвалення Третейським судом рішення від 12.12.2012 року, однак не виникло повторного порушення відповідачем свого обов`язку зі сплати тіла кредиту і процентів за користування ним. Враховуючи, що спір щодо стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту та процентів вже вирішено, він не підлягає повторному вирішенню.

Стосовно вимог про стягнення боргу за кредитним договором з поручителів ОСОБА_3 і ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є порука (частина перша статті 546 ЦК). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК). Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, визначені у статті 554 цього кодексу.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (частина четверта статті 559 ЦК у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктами 4.2 договорів поруки останні набрали чинності з моменту їх підписання сторонами та діють до повного припинення всіх зобов`язань за кредитним договором чи договорів поруки.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина першастатті 252 ЦК). Натомість, календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (частина друга статті 252 ЦК).

Отже, умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань за основним договором або до припинення всіх зобов`язань поручителя за договором поруки, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК. Тому має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього кодексу у редакції, чинній час виникнення спірних правовідносин, про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постановах від 24 вересня 2014 року у справі №6-106цс14, від 20 квітня 2016 року у справі №6-2662цс15, від 22 червня 2016 року у справі №6-368цс16, від 29 червня 2016 року у справі №6-272цс16, від 29 березня 2017 року у справі №6-3087цс16, від 14 червня 2017 року у справі №644/6558/15-ц, а також висновок Великої палати Верховного Суду, викладений у пункті 60 постанови від 22 серпня 2018 року у справі №2-1169/11).

Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2662цс15).

Згідно умов укладеного між банком та ОСОБА_1 кредитним договором №890/455-632-107 від 13.12.2007 року кредитна заборгованість повинна бути погашена в термін до 10.12.2017 року.

Як встановлено, ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся у 2012 році до постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовом про дострокове стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №890/455-632-107 від 13.12.2007 року, який відповідним рішенням цього суду від 12.12.2012 року був задоволений у повному обсязі.

Таким чином ПАТ «Укрсоцбанк» змінив термін виконання зобов`язання за кредитним договором, і з цього часу почав спливати 6-ти місячний строк, визначений приписами ч.4 ст.559 ЦК України, для пред`явлення відповідного позову до поручителів.

Проте з таким позовом до поручителів банк звернувся лише 25.07.2019 року, тобто з пропуском вищевказаного строку, що є підставою для відмови у задоволенні таких позовних вимог.

Отже, заявлені позивачем вимоги суд вважає безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають.

Судові витрати.

Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду, в сумі 3 706, 45 грн. Оскільки в позові відмовлено, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141,265, 280, 288, 289 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 553, 554, 559, 599, 610, ч. 1 ст. 612, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову акціонерного товариства «Альфа-банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного рішення суду: 17.12.2019 року.

Позивач: акціонерне товариство «Альфа-банк» : , м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100.

Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 м

АДРЕСА_2 АДРЕСА_3