Дата документу 28.01.2019
Справа № 320/9484/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання - Левандовська О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів,

за участі:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на малолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем, який на теперішній час розірвано, мають малолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З січня 2018 року сторони мешкають разом за однією адресою, однак спільне господарство не ведуть, фактично припинили шлюбні відносини. На теперішній час дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні. Відповідач, працюючи не офіційно, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не надає коштів на утримання доньки, у зв'язку із чим позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій вона не визнає пред'явлені позивачем вимоги. Вказує, що з відповідачем мешкають за однією адресою, однак спільне господарство не ведуть, донька ОСОБА_3 повністю знаходиться на її утриманні. За час шлюбних відносин, відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникали сварки, відповідач часто бив її, свідко чого нерідко була донька, що негативно впливає на її психічний стан. Ствердження позивача, що саме він купує продукти харчування, одяг, ліки та шкільне приладдя для дитини - не відповідає дійсності та нічим не підтверджено. Позивач ніде не працює, має мінливі заробітки, зловживає спиртними напоями, вдома практично не знаходиться, по господарству нічого не робить. Крім того, позивач жодного разу не відвідував батьківські збори. До медичних установ дитину не водить, не допомагає у вихованні дитини. Усе це робить відповідач. Тому у задоволенні позову просить відмовити.

У судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву в повному обсязі. Також зазначив, що відповідач не виконує свої материнські обов'язки, буває у стані сп'яніння, участі в утриманні доньки не приймає. Вказував, що він працює на будівництві, на виїзді 10 днів, потім повертається додому, два-три дні вдома, потім знову їде. Цей час, коли його немає вдома, дитиною опікується старша дочка позивача від першого шлюбу. З позовом про визначення місця проживання дитини разом з ним, про позбавлення відповідача батьківських прав тощо не звертався.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Вказувала, що працює на роботі, пов'язаної з торгівлею горіхами, кожного дня з 04.30 год. до 18.30 год., тож немає часу приділяти дитині достатньо уваги. Крім того, зазначила, що позивач налаштовує дитину проти неї, коли ж позивача вдома немає, відносини з дочкою -гарні. Коли сторін немає вдома, дитиною опікується 22-річна дочка позивача від першого шлюбу або бабуся. Вказала, що приймає таку ж участь у забезпеченні та вихованні дитини, як і позивач.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого повторно серії НОМЕР_1, виданого 26.04.2018, сторони є батьками малолітньої - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. /а.с.4/.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом.

З аналізу наведених норм слідує, що батьки мають рівні права та обов'язки відносно дітей і повинні забезпечити дитині умови для її повноцінного розвитку.

Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей,непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна,сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз змісту приведених норм дає підстави дійти висновку про те, що особа, що звертається до суду за захистом порушеного права з утримання дитини, самостійно і на свій розсуд обирає спосіб захисту такого права, доводить суду належними та допустимими доказами обґрунтованість своїх вимог (ухилення від утримання дитини відповідача), і суд зобов'язаний розглянути справу саме у межах, визначених позивачем, і на підставі доказів, наданих ним.

Згідно довідки виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області від 13.11.2018 № 9204, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: АДРЕСА_1, та має склад сім'ї: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - донька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 - колишня дружина. /а.с. 6/.

Між тим, позивачем у справі не доведено факт того, що малолітня дитина перебуває саме на його утриманні, як пояснено самими сторонами у судовому засіданні - позивач працює вахтовим методом протягом десяти днів, знаходиться вдома декілька днів і знову їде, відповідач працює кожного дня з ранку до вечора, а малолітньою донькою в їх відсутності займається старша повнолітня дочка позивача від першого шлюбу.

Таким чином, оскільки відповідних доказів на підтвердження обставини перебування малолітньої доньки ОСОБА_3 на його утриманні, позивачем протягом розгляду справи надано не було, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 247, 263-265, 279, 352-355 ЦПК України, на підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, який проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Повний текст рішення з урахуванням вихідних днів та часу перебування судді у відрядженні складено 08.02.2019.

СУДДЯ: Ю.В.Ковальова