Постанова

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 638/13521/15-ц

провадження № 61-2007св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М.Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 06 лютого 2017 року у складі судді Грищенко О. І. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Котелевець А. В.,

Піддубного Р. М., Швецової Л. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», зараз акціонерне комерційне товариство «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява, мотивована тим, що 07 березня 2008 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір б/н, згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримав 21 600,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 06 жовтня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 16 081,91 грн, з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 5 239,01; заборгованість із сплати процентів за користування кредитом у розмірі 8 084,22 грн; заборгованість із сплати пені та комісії в розмірі

1 754,78 грн; штраф (фіксована частина) в розмірі 250,00 грн; штраф (процентна складова) в розмірі 753,90 грн, яку АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути на свою користь з відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 06 лютого

2017 року, з урахуванням ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 10 квітня 2017 року про виправлення описки, позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 07 березня 2008 року б/н в розмірі 13 236,70 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за договором від

07 березня 2008 року утворилася заборгованість яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому суд з принципів розумності, справедливості та співмірності, дійшов висновку про зменшення розміру заборгованості із сплати процентів за користування кредитом з 8 084,22 грн до 5 239,01 грн.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 21 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 06 лютого 2017 року залишено без змін.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У грудні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 06 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 листопада 2017 року та направити справу на новий судовий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру заборгованості, рішення суду ґрунтується на припущеннях.

Доводи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Згідно з матеріалами справи 07 березня 2008 року ОСОБА_1 підписав заяву згідно з якою АТ КБ «ПриватБанк» він отримав платіжку картку із кредитним лімітом у розмірі 210,00 грн, базовою процентною ставкою у розмірі 1,9 % та щомісячною комісією - 1 %.

Однак умови кредитного договору ОСОБА_1 не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 06 жовтня 2015 року становить 16 081,91 грн та складається з: заборгованості за кредитом - 5 239,01 грн; заборгованість із сплати відсотків за користування кредитом - 8 084,22 грн; заборгованість із сплати пені та комісії -1 754,78 грн; штраф (фіксована частина) - 250,00 грн; штраф (процентна складова) - 753,90 грн.

АТ КБ «ПриватБанк» на обґрунтування позовних вимог посилався на те, що підписавши заяву на отримання кредиту, ОСОБА_1 надав згоду на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також погодився із тарифами АТ КБ «ПриватБанк».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із заявою позичальника від 07 березня 2008 року відповідач отримав платіжну картку з кредитним лімітом у розмірі 210,00 грн, базовою процентною ставкою у розмірі 1,9 % та розміром щомісячної комісії - 1 %, що підтверджує його підпис в заяві.

Натомість АТ КБ «ПриватБанк», пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути проценти за користування кредитним коштами у розмірі 8 084,22 грн, які нараховано за процентною 22,80 річних.

Апеляційний суд не перевірив на підставі чого відбулося збільшення процентної ставки за кредитом договором.

Крім того, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 07 березня 2008 року, посилався на те, що підписана відповідачем заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ є невід`ємними частинами спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цими «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» був ознайомлений відповідач і погодився з ними, підписуючи заяву у про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами (пункт 5.5.1 Правил) та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

У постанові від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що в подібних правовідносинах неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (07 березня 2008 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (14 серпня 2015 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Також безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 07 березня 2008 року у вигляді заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Згідно з частиною четвертою статті 60 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічна норма міститься й у ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII (частина шоста статті 81).

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку зробив суперечливий, та такий, що ґрунтується на припущеннях висновок про наявність правових підстав для стягнення на користь банку заборгованості у визначеному АТ КБ «ПриватБанк» розмірі.

Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлені, ухвала апеляційного суду не відповідає закону, що в силу статті 411 ЦПК України є підставою для її скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 листопада 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
В. П. Курило