_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/44/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2019 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Салтан Л.В.,

при секретарі Зозулянському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить суд стягнути з нього на користь повнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання, аліменти у 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для особи відповідного віку щомісячно, а також просить суд стягнути додаткові витрати на дитину, а саме оплату навчання дитини у розмірі 1/2 витрат, згідно з договором про надання освітніх послуг до закінчення навчання.

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 посилається на те, що з під час шлюбу з відповідачем, у них народилась дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

На цей час їх донька навчається в Міжнародному гуманітарному університеті на 1-му курсі денної форми навчання, можливості працювати не має, власних доходів не має, потребує матеріальної допомоги в зв'язку з навчанням.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, повідомлялась належним чином, до суду наддала заяву, в якій позовні вимоги підтримує.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, повідомлявся належним чином, до суду надав відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на те, що його позбавили батьківських прав щодо цієї дитини. Також, відповідач посилається на те, що з квітня 2017 року він не працює; стан його здоров'я потребує щорічного лікування; з травня 2011 року сплачує аліменти та додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є: ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3, 29 жовтня 2002 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвали шлюб.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2009 року ОСОБА_2 позбавлений батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до довідки № 026909, виданої Міністерством Охорони Здоров'я України, ОСОБА_1 має другу групу інвалідності.

Згідно з договором про надання освітніх послуг № 055-1-184-1К від 09 серпня 2018 року, ОСОБА_3 навчається у Міжнародному гуманітарному університеті, на денній формі навчання, розмір плати за навчання становить: за 1-й курс - 10800 грн. 00 коп.; за 2-4 курси - по 12600 грн. 00 коп. за кожний рік.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 дійсно навчається в Міждународному гуманітарному університеті, плануємий термін закінчення навчання за ступенем «Бакалавр» 30 червня 2022 року.

Разом з тим, суд зазначає, що за ступенем «Магістр» плануємий термін закінчення навчання 30 червня 2023 року, оскільки, відповідно до Закону України «Про вищу освіту», магістр - це освітній ступінь, що здобувається на другому рівні вищої освіти та присуджується закладом вищої освіти (науковою установою) у результаті успішного виконання здобувачем вищої освіти відповідної освітньої програми. Ступінь магістра здобувається за освітньо-професійною або за освітньо-науковою програмою. Обсяг освітньо-професійної програми підготовки магістра становить 90-120 кредитів ЄКТС, обсяг освітньо-наукової програми - 120 кредитів ЄКТС. Освітньо-наукова програма магістра обов'язково включає дослідницьку (наукову) компоненту обсягом не менше 30 відсотків. Особа має право здобувати ступінь магістра за умови наявності в неї ступеня бакалавра.

Відповідно до ст. 50 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Принцип 2 Декларації прав дитини 1959 року та Конвенції про права дитини 1989 року визначають, що дитина повинна перебувати під особливим захистом, їй повинні бути надані всі можливості та умови для фізичного, психічного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою Верховної Ради Ураїни за № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі М.С. проти України, при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні 5 презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі Зоммерфельд проти Німеччини від 08 липня 2003 року, Цаунеггер проти Німеччини від 03 грудня 2009 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

За приписом ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Положення ст. 199, 200 СК України вказують на те, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Таким чином, суд зазначає, що при визначенні витрат на навчання, суд повинен враховувати матеріальне становище платника аліментів та обставини, що мають істотне значення.

Так, відповідач посилається на те, що вже сплачує аліменти на іншу дитину у розмірі 1000 грн. 00 коп. щомісячно, що підтверджується ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2011 року.

Також, відповідач ОСОБА_2 посилається на те, що на його утриманні знаходиться його мати О.Ф., проте жодних доказів такого утримання до суду не було надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Виходячи з положення зазначеної норми, позбавлення батьківських прав не є підставою для звільнення від сплати аліментів.

Також, до суду не надано підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 дійсно не є працевлаштованим.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що вищезазначеними нормами закону передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також враховуючи положення ст. 199 СК України, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні позовних вимог щодо стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, суд вважає, що слід стягнути судовий збір з відповідача у дохід держави у розмірі 1409 грн. 60 коп., тобто по 704 грн. 80 коп. за кожну немайнову вимогу.

Керуючись ст. 77, 81, 89, 141, 263-265, 354-355 ЦПК України, ст. 181-185, 199, 200 СК України, Законом України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, аліменти у зв'язку з продовженням навчання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для особи відповідного віку щомісячно, починаючи з 19 грудня 2018 року й до закінчення навчання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, або до досягнення її 23-річного віку.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, витрати на навчання ОСОБА_3, у розмірі Ѕ витрат на навчання у Міжнародному Гуманітарному університеті, тобто: за 2018-2019 роки у розмірі 5400 (п'ять чотириста) грн. 00 коп.; за 2019-2020 роки у розмірі 6300 (шість тисяч триста) грн. 00 коп.; за 2020-2021 роки у розмірі 6300 (шість тисяч триста) грн. 00 коп.; за 2021-2022 роки у розмірі 6300 (шість тисяч триста) грн. 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, на користь держави судовий збір у розмірі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Повний текст рішення складено 29 січня 2019 року.

Головуючий Салтан Л. В.