Справа №359/5851/15-ц
Провадження №2/359/12/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю представника відповідача ОСОБА_2,

за участю представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Професійна спілка Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Первинна профспілкова організація Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення, про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, а також стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

встановив:

І. Виклад позиції позивача, відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

1. ОСОБА_1М звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що він працював в Концерні радіомовлення, радіозвязку та телебачення (далі КРРТ) на посаді начальника відділу внутрішнього аудиту. Наказом в.о. генерального директора КРРТ №24/ок від 26 травня 2015 року позивач був звільнений з роботи у звязку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Однак ОСОБА_1 є членом Професійної спілки Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення (далі ПС КРРТ), яка не надавала згоду на розірвання трудового договору з позивачем. Ця обставина свідчить про те, що звільнення ОСОБА_1 з роботи було проведено з порушенням вимог, передбачених ч.1 ст.43 КЗпП України. Крім того, позивач був обраний членом ревізійної комісії Первинної профспілкової організації Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення (далі ППО КРРТ). В такому випадку не допускалось його звільнення з роботи протягом року після припинення терміну, на який він обирався. 16 грудня 2014 року були припинені повноваження ОСОБА_1 як члена ревізійної комісії ППО КРРТ. Він був звільнений з роботи 26 травня 2015 року, тобто до закінчення річного строку після припинення його повноважень. Ця обставина свідчить про те, що звільнення позивача з роботи було проведено також з порушенням вимог, передбачених ч.4 ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». У звязку з незаконним звільненням з роботи ОСОБА_1 зазнав душевні переживання. У такий спосіб позивачу була заподіяна моральна шкода. Тому ОСОБА_1 просить суд визнати незаконним та скасувати наказ в.о. генерального директора КРРТ №24/ок від 26 травня 2015 року, поновити його на роботі в КРРТ на посаді начальника відділу внутрішнього аудиту, а також стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

2. Представник відповідача ОСОБА_2 не визнає позов та посилається на те, що наказом в.о. генерального директора КРРТ №61 від 26 лютого 2015 року була передбачена ліквідація відділу внутрішнього аудиту, а також скорочення посади начальника цього відділу. 26 лютого 2015 року відповідач попередив ОСОБА_1 про його звільнення з роботи з 26 травня 2015 року. В той же день КРРТ звернувся до ППО КРРТ з поданням, в якому відповідач повідомив про майбутнє скорочення посади начальника відділу внутрішнього аудиту. Крім того, 24 квітня 2015 року КРРТ звернувся до ППО КРРТ ще з одним поданням, в якому відповідач просив надати згоду на звільнення ОСОБА_1 з роботи у звязку зі скороченням штату та чисельності працівників. 14 травня 2015 року профспілковий комітет ППО КРРТ надав КРРТ згоду на звільнення позивача з роботи. Ці обставини свідчать про те, що звільнення ОСОБА_1 з роботи було проведено з дотриманням вимог, передбачених ч.1 ст.43 КЗпП України. Крім того, 16 грудня 2014 року проводились позачергові звітно-виборні збори ППО КРРТ, на яких повноваження ОСОБА_1 як члена ревізійної комісії були припинені достроково. В такому випадку гарантії, передбачені ч.4 ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», не поширюється на позивача. Тому представник відповідача ОСОБА_2 просить суд відмовити у задоволенні позову.

3. Представник ППО КРРТ ОСОБА_3 також заперечує проти задоволення позову та посилається на те, що 23 квітня 2014 року КРРТ уклав з ОПО КРРТ колективний договір про взаємні обовязки на 2014 2016 роки. До організаційної структури ОПО КРРТ входять виключно первинні профспілкові організації КРРТ. Ці обставини свідчать про те, що єдиною первинною профспілковою організацією, що діє на підприємстві, є ППО КРРТ. Натомість, ПС КРРТ не входить до структури ОПО КРРТ та не приймала самостійну участь в укладенні колективного договору з відповідачем. Тому ця профспілкова організація не є первинною профспілковою організацією, яка діє на підприємстві. Вона була штучно створена ОСОБА_1 виключно з метою перешкоджання його звільненню з роботи. Водночас, позивач був членом ППО КРРТ. Профспілковий комітет ППО КРРТ надав згоду на звільнення позивача з роботи у звязку зі скороченням штату та чисельності працівників. Ця обставина свідчить про те, що звільнення ОСОБА_1 з роботи було проведено цілком законно. Тому представник ППО КРРТ ОСОБА_3 просить суд відмовити у задоволенні позову.

ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі.

4. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 8 серпня 2018 року (а.с.63-64 т.2) з метою забезпечення процесуальних прав позивача була запитана згода ПС КРРТ на звільнення ОСОБА_1 з роботи у звязку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Провадження у цивільній справі було зупинено до отримання відповідного рішення ПС КРРТ.

5. Рішенням профспілкового комітету ПС КРРТ від 15 серпня 2018 року (а.с.66-73 т.2) було відмовлено у наданні згоди на звільнення позивача з посади начальника відділу внутрішнього аудиту КРРТ.

6. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 21 серпня 2018 року (а.с.75-76 т.2) провадження у цивільній справі було поновлено.

IІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

7. 23 квітня 2014 року КРРТ уклав з ОПО КРРТ колективний договір про взаємні права та обовязки на 2014 2016 роки (а.с.71-84 т.1). Зі змісту положення про ОПО КРРТ (а.с.53-68 т.1) вбачається, що до структури цієї профспілкової організації входить ППО КРРТ.

8. ОСОБА_1 працював в КРРТ на посаді начальника відділу внутрішнього аудиту. Крім того, він був членом ППО КРРТ.

9. Наказом в.о. генерального директора КРРТ №61 від 26 лютого 2015 року (а.с.145-146 т.1) була передбачена ліквідація відділу внутрішнього аудиту, а також скорочення посади начальника цього відділу з 26 травня 2015 року.

10. В той же день КРРТ повідомив ОСОБА_1 про скорочення посади начальника відділу внутрішнього аудиту та запропонував позивачу обрати роботу згідно з Переліком вакантних посад по КРРТ (а.с.147-150 т.1).

11. Однак ОСОБА_1 відмовився від запропонованих посад та переведення його на іншу роботу. Ця обставина підтверджується копією спільного акту директора з розвитку, начальника служби адміністративно-правового забезпечення та начальника сектору договірно-правової роботи КРРТ від 26 лютого 2015 року (а.с.151 т.1).

12. 26 лютого 2015 року КРРТ звернувся до ППО КРРТ з поданням (а.с.42 т.1), в якому відповідач повідомив про майбутнє скорочення посади начальника відділу внутрішнього аудиту з 26 травня 2015 року.

13. 24 квітня 2015 року КРРТ звернувся до ППО КРРТ ще з одним поданням (а.с.190-191 т.1), в якому відповідач просив надати письмову згоду на звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу внутрішнього аудиту у звязку зі скороченням штату та чисельності працівників КРРТ.

14. 30 квітня 2015 року ОСОБА_1 подав заяву про добровільний вихід зі складу ППО КРРТ (а.с.108 т.1).

15. 14 травня 2015 року профспілковий комітет ППО КРРТ надав відповідачу згоду на звільнення ОСОБА_1 з роботи в КРРТ з посади начальника відділу внутрішнього аудиту у звязку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Крім того, профспілковий комітет ППО КРРТ задовольнив заяву позивача на його вихід зі складу профспілкової організації. Ці обставини підтверджуються копією протоколу засідання профспілкового комітету ППО КРРТ №14 від 14 травня 2015 року (а.с.105-107 т.1).

16. Наказом в.о. генерального директора КРРТ №24/ок від 26 травня 2015 року (а.с.7 т.1) ОСОБА_1 був звільнений з роботи в КРРТ з посади начальника відділу внутрішнього аудиту у звязку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

IV. Норми права, які застосував суд.

17. Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

18. Згідно з ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

V. Норма права, на яку посилався позивач, яку суд не застосував, та мотиви її незастосування.

19. Відповідно до ч.4 ст.41 Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звільнення з ініціативи роботодавця працівників, які обирались до складу профспілкових органів підприємства, установи, організації, не допускається протягом року після закінчення терміну, на який він обирався. Така гарантія не надається працівникам у разі дострокового припинення повноважень у цих органах у звязку з неналежним виконанням своїх обовязків або за власним бажанням, за винятком випадків, коли це обумовлено станом здоровя.

20. Дійсно, рішенням ППО КРРТ (а.с.9-10 т.1) ОСОБА_1 був обраний членом ревізійної комісії цієї профспілкової організації. Водночас, у звязку з ухиленням членами ревізійної комісії ППО КРРТ від виконання покладених на них обовязків 16 грудня 2014 року були проведені позачергові звітно-виборчі збори, на яких повноваження членів вказаної комісії, зокрема ОСОБА_1, були припинені достроково. Ці обставини підтверджуються копіями постанов позачергових звітно-виборних органів ППО КРРТ №2 №4 від 16 грудня 2014 року (а.с.138-139, 245-247 т.1), а також копією протоколу позачергових звітно-виборних органів ППО КРРТ №1 від 16 грудня 2014 року (а.с.219-243 т.1).

21. В такому випадку гарантії, передбачені ч.4 ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», не поширюються на позивача.

VI. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи.

а. Щодо профспілкової організації, яка діє на підприємстві.

22. Встановлено, що КРРТ уклав з ОПО КРРТ колективний договір про взаємні права та обовязки на 2014 2016 роки. До структури ОПО КРРТ входить ППО КРРТ. Ці дві обставини переконливо свідчать про те, що ППО КРРТ є єдиною профспілковою організацією, яка діє на КРРТ.

23. Натомість, ПС КРРТ не входить до структури ОПО КРРТ та не приймала самостійну участь в укладенні колективного договору з КРРТ. Ці обставини свідчать про те, що ПС КРРТ не є профспілковою організацією, яка дією на вказаному підприємстві. З копії виписки з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.8) вбачається, що ПС КРРТ була створена позивачем лише 16 квітня 2015 року, тобто під час його вивільнення з роботи. Суд погоджується з доводами представника ППО КРРТ ОСОБА_4, що ПС КРРТ була створена не для забезпечення трудових, соціальних прав працівників КРРТ, а виключно з метою перешкоджання звільненню ОСОБА_1 з роботи.

б. Щодо згоди на звільнення позивача з роботи.

24. ОСОБА_1 був членом ППО КРРТ.

25. Тому 26 лютого 2015 року КРРТ звернувся до ППО КРРТ з поданням, в якому відповідач повідомив про майбутнє скорочення посади начальника відділу внутрішнього аудиту з 26 травня 2015 року.

26. Крім того, 24 квітня 2015 року КРРТ звернувся до ППО КРРТ ще з одним поданням, в якому відповідач просив надати письмову згоду на звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу внутрішнього аудиту у звязку зі скороченням штату та чисельності працівників КРРТ.

27. Лише 30 квітня 2015 року ОСОБА_1 подав заяву про добровільний вихід зі складу ППО КРРТ.

28. 14 травня 2015 року профспілковий комітет ППО КРРТ надав відповідачу згоду на звільнення ОСОБА_1 з роботи в КРРТ з посади начальника відділу внутрішнього аудиту у звязку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Крім того, профспілковий комітет ППО КРРТ задовольнив заяву позивача на його вихід зі складу профспілкової організації. Ці обставини підтверджуються копією протоколу засідання профспілкового комітету ППО КРРТ від 14 травня 2015 року (а.с.105-107 т.1).

29. З огляду на це суд вважає, що звільнення позивача з роботи було проведено з дотриманням вимог, передбачених ч.1 ст.43 КЗпП України.

30. Дійсно, рішенням профспілкового комітету ПС КРРТ від 15 серпня 2018 року відмовлено у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 з роботи. Водночас, це рішення не має жодного юридичного значення, оскільки вказана профспілкова організація не вважається такою, що діє на КРРТ.

в. Щодо поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

31. Встановлено, що звільнення ОСОБА_1 з роботи було проведено з дотриманням закону. Ця обставина свідчить про те, що підстави для визнання протиправним та скасування наказу в.о. генерального директора КРРТ №24/ок від 26 травня 2015 року, поновлення позивача на роботі та відшкодування йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні.

32. Крім того, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 були спричинені душевні переживання. Ця обставина свідчить про те, що підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди відсутні також.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Професійна спілка Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Первинна профспілкова організація Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення, про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, а також стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовити.

Повний текст рішення суду складений 6 лютого 2019 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_5