ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9969/19 Справа № 212/2861/19 Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження згідно ч.13 ст.7,ч.1 ст.369 ЦПК України без повідомлення осіб цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 вересня 2019 року, ухваленого суддею Ваврушак Н.М. у м. Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 10 вересня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В мотивування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 22.08.2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладений кредитний договір № б/н, за умовами якого він отримав кредит в сумі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач, підписавши заяву, підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору надав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Банк за договором свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору і в межах встановленого ліміту. Відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором не надав своєчасно грошові кошти на погашення кредиту, в зв`язку з чим, станом на 26.02.2019 виникла заборгованість в розмірі 11810,44 грн., з яких: 839,78 грн. заборгованість тіла кредиту, 2233,79 грн. - заборгованість за простроченим тіло кредиту; 6083,46 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання, а також штрафи 500,00 грн. (фіксована частина),538,59 грн. (відсоткова складова), яку позивач просить суд стягнути з відповідача та судові витрати.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 вересня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 22.08.2012 року в сумі 839,78 гривень та 1921 грн. - судового збору.

В апеляційній скарзі представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність рішення суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення простроченої частини тіла кредиту в сумі 2233,79 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що заява позичальника не містить умов щодо відсоткової ставки за користування кредитними коштами, а надані позивачем витяг з умов та правила не містять підтвердження того, що саме з цією редакцією наданих умов та правил позичальник був ознайомлений та погодився із ними, суд стягнув лише 839,78 грн. фактично отримані та використані позичальником кошти.

Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.

Рішення суду оскаржується позивачем лише в частині відмови АТ КБ «Приватбанк» в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченою частиною по тілу кредиту в сумі 2233,79 грн.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення відсотків, пені та штрафів, а також стягнення боргу за тілом кредиту в сумі 839,78 грн. рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Судом встановлено, що із анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» від 22 серпня 2012 року, видно що між сторонами укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку шляхом підписання ОСОБА_1 анкети - заяви приєднання к Умовам та Правилам надання банківських послуг (а.с.10).

Позивачем до позову додані Умови та Правила надання банківських послуг, відповідно до п. 3.2, п. 3.3 яких, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою держателя картки відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. По закінченню строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий термін (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії).

Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість за кредитним договором від 22 серпня 2012 року, укладеного між сторонами станом на 26 лютого 2019 року складає 11810,44 грн., з яких: 839,78 грн. заборгованість тіла кредиту, 2233,79 грн. - заборгованість за простроченим тіло кредиту; 6083,46 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання, а також штрафи 500,00 грн. (фіксована частина),538,59 грн. (а.с.6-8).

Між сторонами виник спір щодо належноговиконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до частини другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги представника позивача в частині відмови АТ КБ «Приватбанк» в стягненні з відповідача простроченої частин тіла кредиту в сумі 2233,79 грн.

Як видно з розрахунку заборгованості, наданого представником позивача, станом на 17 червня 2016 року кредитна заборгованість повністю погашена. В подальшому, відповідач знову активно користується кредитною картою, використовуючи кредитні кошти. З 01 вересня виникла поточна заборгованість в сумі 2017,84 грн. Останній платіж з погашення кредитної заборгованості проведено 03 січня 2018 року на суму 35,18 грн. Станом на 01лютого 2019 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість за використані кредитні кошти в сумі 839,78 грн. - поточна заборгованість за тілом кредиту, а також 2233,79 грн.- прострочена заборгованість за тілом кредиту (а.с.6-8). Отже, цей обсяг заборгованості є кошти, які фактично отримано та використано позичальником ОСОБА_1 .

Отже, колегія суддів приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення простроченої заборгованості за тілом кредиту в сумі 2233,79 грн., які фактично отримано та використано позичальником не узгоджуються з матеріалами справи, тому на підставі положення п.п.1,3,4 ч.1 ст.376 ЦП України рішення суду підлягає зміні та збільшенню розмір стягнутої заборгованості за кредитом з 839,78 грн. до 3073,57 грн.

Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом та апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» сплачено судовий збір в сумі 4802,50 грн.(а.с.1,67). Позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору, пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1249,81 грн., виходячи з розрахунку (4802,50х3073,57/11810,44).

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 вересня 2019 року змінити, збільшивши суму стягнутої з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 14380 грн. заборгованості за кредитним договором від 22.08.2012 року в сумі 3073,57 грн., яка складається з поточної заборгованості тіла кредиту в сумі 839,78 гривень та 2233,79 грн.- простроченої заборгованість за тілом кредиту.

Змінити заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 вересня 2019 року в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції в сумі 1249,81 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 19 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: