ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 756/6748/16-ц

провадження № 61-31129св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Українська автомобільна корпорація»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Приватне акціонерне товариство «Автокапітал»,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 3 лютого 2017 року, ухвалене у складі судді Тітова М. Ю., та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 11 травня 2017 року, постановлену колегією у складі суддів: Білич І. М., Болотова Є. В., Поліщук Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» (далі - ПрАТ «Українська автомобільна корпорація»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Приватне акціонерне товариство «Автокапітал» (далі - ПрАТ «Автокапітал»), про захист прав споживача та стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позову зазначив, що 26 листопада 2015 року між ним і ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» укладено договір поставки автомобіля № , згідно з яким продавець зобов`язався передати покупцю у власність автомобіль марки Mercedes-Benz GLC 350d 4MХ166 2016 року випуску, а покупець зобов`язався прийняти автомобіль і оплатити його за ціною в розмірі та порядку, визначеному цим договором.

2 грудня 2015 року сторони уклали додаткову угоду, якою збільшили попередньо узгоджену ціну автомобіля з 2 728 654 гривень до 2 762 860 гривень.

На виконання умов договору поставки він протягом одного банківського дня з моменту його укладення сплатив аванс у розмірі 545 731 гривень.

У квітні 2016 року ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» повідомило його про готовність передати автомобіль, але відмовилося знижувати ціну транспортного засобу з підстав скасування додаткового імпортного збору, який враховувався при визначенні ціни.

Позивач зазначає, що неодноразово спілкувався з представниками відповідача щодо перерахунку вартості автомобіля, проте останні від виконання таких дій ухиляються, натомість наголосили на готовності передати автомобіль та надали рахунок на оплату №141/ від 24 квітня 2016 року з вимогою оплатити протягом одного банківського дня 2 384 139 гривень.

Оскільки існував ризик неповернення йому авансового платежу, він оплатив виставлений рахунок, хоча не погоджувався із вказаною у ньому сумою.

27 квітня 2016 року ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» листом повідомило його про відмову зменшити ціну транспортного засобу, посилаючись на підвищення заводом-виробником ціни базової комплектації автомобіля на 1 629 євро.

Позивач вважає, що деякі умови договору поставки автомобіля № є несправедливими та суперечать Закону України «Про захист прав споживачів», а саме щодо права продавця на власний розсуд змінювати ціну автомобіля та щодо визначення кінцевої вартості автомобіля в залежності від комерційного курсу євро, який також визначається відповідачем самостійно.

За таких обставин ОСОБА_1 просив визнати несправедливим і недійсними з моменту укладення наступні положення договору поставки автомобіля № від 26 листопада 2015 року: у третьому реченні пункту 2.3 слова «та/або продавцем змінено реєстр цін до моменту виконання покупцем своїх зобов`язань з оплати в повному обсязі та належним чином»; у другому реченні пункту 2.4.1 слова «або ціна заводу-виробника на базову комплектацію або опції Автомобілів» та «або змінюється Комерційний курс Євро».

Також просив стягнути з ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» у відшкодування збитків 272 806,81 гривень, з яких 105 796,81 гривень - безпідставно нарахований додатковий імпортних імпортний збір і 167 010 гривень - безпідставно підвищена ціна автомобіля.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 3 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що додатковий імпортний збір до вартості автомобіля, сплаченої позивачем, не включений, а також зазначив про відсутність правових підстав вважати умови договору поставки автомобіля № від 26 листопада 2015 року несправедливими у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 3 лютого 2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання окремих положень договору недійсними та стягнення на користь позивача грошових коштів, оскільки вважав, що до таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі всебічного і повного з`ясування обставин справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, у якій просив рішення Оболонського районного суду м. Києва від 3 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 11 травня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів першої і апеляційної інстанцій ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Заявник вважає, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки тому, що на час ввезення автомобіля на територію України додатковий імпортний збір, включений до розрахованої у 2015 році ціни транспортного засобу, скасований.

Вважає, що закріплене у договорі право продавця одноособово змінювати реєстр цін і,як наслідок, ціну автомобіля, а також самостійно встановлювати комерційний курс євро, є несправедливими умовами договору, які обмежують права покупця.

На думку заявника, ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» не довело факт підвищення заводом-виробником цін на базову комплектацію автомобіля марки Mercedes-Benz GLC 350d 4M Х166, тому суди помилково вважали даний факт достовірно встановленим.

Посилається на те, що усупереч вимогам статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» йому не надано право розірвати договір у разі збільшення продавцем ціни товару у порівнянні із тією ціною, що визначена на дату укладення договору.

Позиція інших учасників справи

У серпні 2017 року ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» подало заперечення на касаційну скаргу, у яких послалося на безпідставність її доводів. Вказало, що усі умови договору поставки були відомі позивачу заздалегідь і він з ними погодився, підписавши договір без жодних зауважень та застережень. Право продавця встановлювати комерційний курс євро пов`язане із купівлею дистриб`ютором товару ПрАТ «Автокапітал» валюти на міжбанківській валютній біржі та додатковими витратами на сплату банківської комісії несенням додаткових витрат на банківську комісію; про такий механізм розрахунку курсу євро і його змінний характер позивач повідомлений при укладенні договору.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У 2018 році справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 5 грудня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Встановлені судами першої і апеляційної інстанцій фактичні обставини справи

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 26 листопада 2015 року між ОСОБА_1 і ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» укладено договір поставки автомобіля № , згідно з яким продавець зобов`язався передати покупцю у власність автомобіль марки Mercedes Benz GLC 350d 4M Х166 2016 року випуску, аналогічний вибраному взірцю із представлених в салоні зразків, а покупець зобов`язався прийняти автомобіль і оплатити його за ціною в розмірі та порядку, визначеному цим договором.

Відповідно до пункту 2.4 договору поставки повна ціна автомобіля становить 2 728 654 гривень. Згідно з комерційним курсом євро, оприлюдненим на сайті www.mersedes-benz.ua, на день підписання цього договору вказана сума еквівалентна 106 256 євро (станом на 26 листопада 2015 року комерційний курс євро становить 2 568 гривень за 100 євро).

При цьому, до складу зазначеної суми включено податок на додану вартість у розмірі 20 відсотків, що становить 454 775,67 гривень. Повна ціна автомобіля без податку на додану варність становить 2 273 878,33 гривень.

У пункті 2.4.1 договору поставки визначено, що повна ціна автомобіля, яка підлягає сплаті покупцем за цим договором після доставки автомобіля в Україну, включає в себе, у тому числі, всі необхідні митні платежі, а також інші податки та платежі, пов`язані із ввезенням автомобіля в Україну для вільного продажу, що діють на момент передачі автомобіля.

В У тому випадку, якщо під час дії цього договору митні платежі, а також податки та інші платежі, пов`язані із ввезенням автомобілів в Україну для вільного продажу, або ціна заводу-виробника на базову комплектацію або опції автомобілів, змінюються та/або вводяться нові, в тому числі при зміні податків, зборів та інших обов`язкових платежів, які нараховуються до сплати в Україні, або змінюється комерційний курс євро, повна ціна автомобіля підлягає корегуванню у відповідності до змінених та/або нововведених митних платежів, податків та інших платежів.

Покупець протягом 1 (одного) банківського дня з моменту укладення цього договору зобов`язується сплатити на поточний рахунок продавця частину повної ціни автомобіля (не менше 20%) у сумі 545 731 гривень, що є еквівалентом 21 251 євро за комерційним курсом станом на день підписання цього договору, в тому числі податок на додану вартість - 90 955,17 гривень.

Оцінивши умови договору, суди встановили, що сторони узгодили порядок визначення ціни автомобіля, що підлягає сплаті у гривнях, як еквівалент суми у євро за комерційним курсом євро, розміщеним на сайті www.mercedes-benz.ua.

26 листопада 2015 року ОСОБА_1 сплатив відповідачу 545 731 гривень.

2 грудня 2015 року сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору поставки про доповнення комплектації автомобіля причепним пристроєм. З урахуванням зміни комплектації також змінено повну ціну автомобіля і встановлено її у розмірі 2 762 860 гривень. Згідно з комерційним курсом євро, оприлюдненим на сайті www.mersedes-benz.ua, на день підписання сторонами додаткової угоди зазначена сума еквівалента 107 588 євро (станом на 2 грудня 2015 року комерційний курс євро становив 2 568 гривень за 100 євро).

Відповідно до реєстру цін станом на дату укладення договору повна ціна автомобіля з урахуванням встановленої позивачу знижки в 1% становила 2 728 654 гривень, що є еквівалентом 106 256 євро. Після доповнення комплекції автомобіля додатковим обладнанням повна ціна автомобіля була змінена та з урахуванням знижки в 1% склала 2 762 860 гривень, що є еквівалентом 107 588 євро, з яких ціна автомобіля - 106 256 євро і вартість причепного пристрою - 1 332 євро.

1 січня 2016 року ціна заводу-виробника на базову комплектацію автомобіля марки Mercedes Benz GLC 350d 4M Х166 підвищилася. Одночасно Законом України «Про заходи щодо стимулювання зовнішньоекономічної діяльності» скасовано додатковий імпортний збір, встановлений Законом України «Про заходи щодо стабілізації платіжного балансу України відповідно до статті XII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року».

Згідно з визначеним ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» станом на 26 квітня 2016 року реєстром цін повна ціна автомобіля з додатковими опціями з урахуванням знижки в 1% становила 2 989 792 гривень, що є еквівалентом 104 905 євро (станом на 26 квітня 2016 року комерційний курс євро становить 2 850 гривень за 100 євро). На відповідну дату оплаті підлягала частина повної ціни автомобіля у розмірі, еквівалентному 83 654 євро, що складало 2 384 139 гривень.

26 квітня 2016 року ОСОБА_1 сплатив ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» 2 384 139 гривень. Про намір розірвати договір у зв`язку з незгодою із визначеною станом на 26 квітня 2016 року ціною ОСОБА_1 не заявляв.

27 квітня 2016 року сторони підписали акт передачі-прийняття автомобіля. Згідно з цим актом покупець не має претензій до продавця стосовно строків передачі, якості та комплектації автомобіля, а також оплати його вартості; між сторонами відсутні будь-які інші взаємні чи односторонні претензії або вимоги у зв`язку з передачею автомобіля.

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До правовідносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Стаття 627 ЦК України встановлює, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Стаття 524 ЦК України визначає, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (стаття 533 ЦК України).

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлює, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про надання продавцю права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі, а також право продавця визначати ціну товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору.

Умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін і завдають шкоди споживачеві.

Суди попередніх інстанцій оцінили зміст договору поставки автомобіля № із додатковими угодами і встановили, що цим договором чітко та конкретно визначені випадки, за яких продавець набуває право змінити попередньо узгоджену ціну автомобіля як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення, а також узгоджено механізм її зміни.

Про залежність ціни автомобіля від встановленої заводом-виробником ціни базової комплектації транспортного засобу і комерційного курсу євро, який визначається продавцем, прямо зазначено в договорі.

Оскільки усі можливі випадки зміни ціни обраного ОСОБА_1 транспортного засобу, а також чинники, від яких залежить настання таких випадків, узгоджені сторонами у договорі при його укладенні, обмежені відповідними умовами і не залежать від власного розсуду продавця, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав вважати такі умови договору несправедливими.

Включення цих умов до договору зумовлене специфікою договірних правовідносин, які стосуються виготовлення транспортного засобу на замовлення заводом-виробником іншої держави, тобто первинна ціна товару визначена у іноземній валюті, курс якої по відношенню до національної валюти може змінюватися, а період між датою укладення договору і датою передачі виготовленого автомобіля складає орієнтовно 160 днів, тобто можлива зміна курсу валют є передбачуваною для сторін.

Так як позивач при укладенні договору ознайомився із його змістом, у тому числі з можливими випадками зміни ціни автомобіля з незалежних від продавця підстав, та погодився вступити у договірні правовідносини із відповідачем на таких умовах, про що свідчить підписання ним договору без жодних зауважень чи застережень, суди попередніх інстанцій правильно відмовили у задоволенні позову, оскільки договір відповідає вимогам законодавства, а сплачена ОСОБА_1 за транспортний засіб сума розрахована відповідно до договору.

Доводи заявника про те, що закріплене у договорі право продавця одноособово змінювати реєстр цін та, як наслідок, ціну автомобіля, а також встановлювати комерційний курс євро, є несправедливими умовами договору, які обмежують права покупця, касаційний суд відхиляє.

Суди попередніх інстанцій, оцінивши умови договору, встановили, що право продавця змінювати реєстр цін і, як наслідок, ціну автомобіля, не обумовлене власним розсудом відповідача, а залежить від ряду узгоджених у договорі чинників, зокрема, від зміни ціни базової комплектації автомобіля заводом-виробником.

Комерційний курс євро, який застосовується при визначенні обсягу зобов`язання у гривні, встановлюється продавцем шляхом опублікування на офіційному сайті і залежить від коливання курсу вказаної валюти на міжбанківській валютній біржі та вартості банківської комісії. При укладенні договору у ньому прямо зазначено про прийняття за основу розрахунків саме комерційного курсу євро, визначеного відповідачем, а не офіційного курсу, встановленого Національним банком України, чи іншого курсу.

Заявник про такі умови договору був обізнаний, підписав додаткову угоду до договору поставки, у якій ціна автомобіля у гривні також визначена як еквівалент його ціни у євро за комерційним курсом, а також на виконання договору вніс авансовий платіж та, у подальшому, повністю сплатив ціну автомобіля.

За таких обставин твердження заявника про несправедливість і недобросовісність відповідних умов договору є безпідставними.

Твердження заявника про те, що усупереч вимогам статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» йому не надано право розірвати договір у разі збільшення продавцем ціни товару у порівнянні із тією ціною, що визначена на дату укладення договору, касаційний суд вважає помилковими.

Так, стаття 4.5 договору поставки визначає, що крім прав та обов`язків, передбачених цим договором, сторони мають права та обов`язки, визначені чинним законодавством, а за змістом статті 651 ЦК України сторони можуть змінити чи розірвати договір за своєю згодою.

Проте, як встановлено судами попередніх інстанцій, з моменту підписання договору і до подання цього позову ОСОБА_1 не заявляв про розірвання договору, вимагаючи лише зменшення ціни автомобіля на суму додаткового імпортного збору, а після отримання рахунку-фактури оплатив визначену продавцем вартість транспортного засобу. Крім того, остаточна ціна автомобіля у євро на час його придбання заявником склала 104 905 євро, у той час як при укладенні договору (з урахуванням додаткової угоди) така ціна визначена у розмірі 107 588 євро, що є більшим розміром.

За таких обставин касаційний суд відхиляє доводи заявника про обмеження його у праві розірвати договір через обумовлене власним розсудом продавця збільшення ціни товару.

Твердження заявника про те, що на час ввезення автомобіля марки Mercedes Benz GLC 350d 4M Х166 на територію України додатковий імпортний збір, включений до розрахованої у 2015 році ціни транспортного засобу, скасований, не спростовує правильність висновків судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову, так як до сплаченої ОСОБА_1 у квітні 2016 року ціни автомобіля імпортний збір не включений.

Доводи заявника про те, що доказів дійсного підвищення заводом-виробником цін на базову комплектацію транспортного засобу відповідач не надав, касаційний суд вважає безпідставними, оскільки вказана обставина підтверджена листом офіційного дистриб`ютора - ПрАТ «Автокапітал».

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів і встановлення на їх підставі нових обставин, що відповідно до статті 400 ЦПК України не відноситься до повноважень касаційного суду під час касаційного перегляду справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України»). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалили судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 410 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 3 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 11 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В. О. Кузнєцов В. С. Жданова В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко В. А. Стрільчук