Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3340/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого - судді: Казидуб О.Г.

при секретарі: Зайцевій О. І.

за участю позивача : ОСОБА_1

розглянувши в у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним правовстановлюючого документу, - ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у квітні 2019 року звернулася до Придніпровського районного суду міста Черкаси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним правовстановлюючого документу.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_4 , зя якою було зареєстровано право власності на Ѕ домоволодіння по АДРЕСА_1 .

П`ятеро спадкоємців за законом звернулись до Другої черкаської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 . Проте, як вона вважає, з вини завідуючої нотаріальною конторою №2 ОСОБА_5 , нотаріуса ОСОБА_6 . та спадкоємця ОСОБА_7 , оформлення спадщини затягнулося до цього часу.

ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 померли спадкоємці ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які прийняли спадщину, але не оформили свої спадкові права.

02.11.2006 року отримали свідоцтва на спадщину за законом ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 по 1/5 частки із Ѕ частини домоволодіння.

09.11.2006 року ОСОБА_8 , який є сином ОСОБА_8 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , видали форму №3 замість форми №6 та не вказали залишок часток, тобто, на її думку, на ОСОБА_8 оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 , закінчилось.

21.11.2006 року видали свідоцтво на спадщину за законом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на 1/10 частку з цілого будинку кожному, після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 , який мав Ѕ частину домоволодіння по АДРЕСА_1 . Однак Ѕ частка вказаного будинку належала їхній матері ОСОБА_4 і після її смерті п`ятеро спадкоємців отримали спадщину за законом.

Крім того, на виданому відповідачам свідоцтві про право на спадщину за законом вказано «додаткове». Проте, як їй пояснили в Департаменті нотаріату Міністерства юстиції, такого свідоцтва немає.

Відповідачі до будинку не приходять, ремонт не роблять, а навпаки разом з ОСОБА_7 вчиняють дії, в результаті яких руйнується будинок.

Продати спірний будинок спадкоємці не можуть, оскільки відповідачі не можуть зареєструвати свої свідоцтва на спадщину.

На підставі викладеного просила визнати свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 недійсними, які не підлягають державній реєстрації, та зобов`язати відповідачів отримати свідоцтва на спадщину за законом форма №6, які підлягають державній реєстрації.

Ухвалою суду від 07.05.2019 відкрито провадження у цивільній справі. Вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті спору.

Ухвалою від 07.08.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги та підтвердила обставини викладені у позові. Додатково пояснила, що отримані відповідачами додаткові свідоцтва не підлягають державній реєстрації, а тому вони не можуть оформити право власності на свої частки, що в свою чергу унеможливлює продаж успадкованого будинку.

У відповіді на відзив від 13.08.2019 року ОСОБА_1 заперечувала проти доводів викладених у відзиві ОСОБА_2 посилаючись на те, що її мати ОСОБА_4 була власником Ѕ частини домоволодіння по АДРЕСА_1 . Після її смерті кожен спадкоємець отримав право на спадщину, тобто на 1/5 частину від спадкового майна. Однак в свідоцтві про право на спадщину за законом виданих на ім`я відповідачів вказано, що вони мають право на спадщину після смерті ОСОБА_7 в розмірі 1/10 частки будинку АДРЕСА_1 , що є невірним, оскільки він мав успадкувати 1/5 частину з Ѕ частини домоволодіння, яке належало на праві власності їхній матері ОСОБА_4 . Крім того на свідоцтвах відповідачів вказано «додаткове», а, як було роз`яснено в Департаменті нотаріату Міністерства юстиції України, такого свідоцтва не існує. Оскільки відповідачі не зареєстрували своє право власності шляхом державної реєстрації, то і права власності на успадковане майно в них не виникло. Саме через відсутність зареєстрованого права власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 , що належала на праві власності ОСОБА_4 , неможливо здійснити продаж будинку. Вона заперечувала той факт, що її суди з ОСОБА_7 якимось чином перешкоджають відповідачам здійснити своє право державної реєстрації спадкового майна, оскільки арешт на майно не накладено і нею в 2006 році було зареєстровано право власності на спадщину, а в 2015 році перереєстровано, а точніше зареєстровано право власності на 1/5 частину із Ѕ частини домоволодіння. На утримання будинку нею витрачаються кошти, а відповідачі вказують що взагалі не мають наміру оформлювати право власності на успадковане нерухоме майно. Саме це і порушує її права та законні інтереси, бо без оформлення права власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 , неможливо його продати. Також позивач заперечувала пропуск строку на звернення з даним позовом до суду вказуючи, що дізналась про те, що відповідачі не оформили права власності на спадщину під час слухання справи Соснівським районним судом м. Черкаси в 2018 році, а саме з Інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно отриманої 11.07.2018 року суддею Токовою С.Є., а тому строк на звернення з даним позовом закінчується в 2021 році. Просила позов задоволити повністю.

Відповідач - ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила.

У відзиві на позов від 01.08.2019 року ОСОБА_2 заперечувала проти позову ОСОБА_1 посилаючись на те, що ОСОБА_4 належало на праві власності Ѕ частин будинку АДРЕСА_1 , спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_7 . Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , вона та їхній син - ОСОБА_3 успадкували по 1/10 частині житлового будинку АДРЕСА_1 . 21.11.2006 року державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Фіщук С.О. їм було видано Свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно. В Свідоцтвах вказано, що на підставі статті 1299 Цивільного кодексу України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Право власності, відповідно до ст. 1299 ЦК України, в редакції на час отримання свідоцтва про право на спадщину, виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

В 2006 році реєстрацію права власності на нерухоме майно здійснювало Комунальне підприємство «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації».

Проте ні вона, а ні ОСОБА_3 не зареєстрували свідоцтва про право на спадщину за законом в БТІ, відтак не набули права власності на успадковану частину нерухомого майна по АДРЕСА_1 .

Враховуючи численні судові процеси ініційовані ОСОБА_1 щодо вказаного вище спадкового майна, відповідачі не оформили та не мають наміру реєструвати в майбутньому речові права на успадковане нерухоме майно.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо будинку АДРЕСА_1 власниками даного будинку є ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Оскільки вона з сином з моменту отримання оспорюваних позивачкою свідоцтв, тобто з 2006 року, не є власниками частини будинку АДРЕСА_1 , а тому позивачем не доведено належними та допустимими доказами, яким чином отримання нею та її сином свідоцтв про право на спадщину за законом порушує її законні права чи інтереси.

З вказаних причин відповідачі до будинку не приходять, ремонту не роблять, оскільки не є його власниками та не збираються бути.

Доводи відповідача відносно того, що вони з сином повитягували з будинку вікна, двері, вирізали газову колонку є відвертою брехнею та не підтверджено жодним належним та допустимим доказом по справі.

Також ОСОБА_2 вказувала на пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки ОСОБА_1 в 2006 році отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстроване в реєстрі за №2-1692. З цього часу позивач судиться за будинок по АДРЕСА_1 з ними та іншим власником - ОСОБА_7 . ОСОБА_1 стало відомо про отримання відповідачами свідоцтв про право на спадщину за законом в 2006 році, саме з цього часу слід рахувати початок перебігу строку позовної давності, який скінчився в 2009 році. З вказаним позовом ОСОБА_1 звернулась до суду в 2019 році, тобто після закінчення строку позовної давності.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідачами заявлено про сплив позовної давності, просила відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позову повністю.

Відповідач - ОСОБА_3 будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, відзив не подав.

Суд, вивчивши заяви сторін по суті справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази надані сторонами, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Частиною 2 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_4 на праві власності належала Ѕ частина домоволодіння АДРЕСА_1 , що підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 19.12.1980 року, виданого державним нотаріусом другої черкаської державної нотаріальної контори Плітко Н.І., зареєстрованого в реєстрі за №2-4602; та Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 05.10.2006 року.

Згідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.11.2006 року зареєстрованого в реєстрі за №2-1692, номер спадкової справи №487/00, посвідченого державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Фіщук С.О., - спадкоємцем 1/5 частки майна ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 є її дочка ОСОБА_1 . Спадкове майно, на яке у вказаній частці видано це свідоцтво складається з: права власності на Ѕ частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Також, у вказаному свідоцтві зазначено, що Свідоцтво про право на спадщину на 2/5 частини спадкового майна видані ОСОБА_7 , ОСОБА_9 . Свідоцтво про право на спадщину на 2/5 частини спадкового майна ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ще не видані.

Згідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.11.2006 року зареєстрованого в реєстрі за №2-1975, номер спадкової справи № 716/04, посвідченого державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Фіщук С.О., - спадкоємцем Ѕ частки майна ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 є його син ОСОБА_3 . Спадкове майно, на яке у вказаній частці видано це свідоцтво складається з: права власності на 1/10 частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належала матері померлого ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_7 , який фактично прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

Згідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.11.2006 року зареєстрованого в реєстрі за №2-1973, номер спадкової справи № 716/04, посвідченого державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Фіщук С.О., - спадкоємцем Ѕ частки майна ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 є його дружина ОСОБА_2 . Спадкове майно, на яке у вказаній частці видано це свідоцтво складається з: права власності на 1/10 частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належала матері померлого ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_7 , який фактично прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

Рішенням реєстратора КП «ЧООБТІ» Туркот Т.В. про відмову в реєстрації від 17.11.2006 року - відмовлено в реєстрації права власності в Єдиному реєстрі нерухомого майна по АДРЕСА_1 , оскільки подані документи не відповідають вимогам Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно та іншим актам чинного законодавства України та не дають змоги установити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а саме не має можливості встановити відповідну частку, на яку необхідно зареєструвати право власності. Додатково повідомлено, що оригінал свідоцтва про право на спадщину та нотаріальна копія передані для перевірки та виправлення державному нотаріусу ОСОБА_10 .

Приписами Прокуратури Черкаської області від 26.01.2007 року, 20.03.2009 року, 08.05.2009 року та Прокуратури Придніпровського району м. Черкаси від 17.09.2007 року, винесеними за результатами перевірок здійснених на підставі звернень ОСОБА_1 , було зобов`язано усунути допущені при видачі Свідоцтв про право на спадщину на ім`я ОСОБА_8 (спадкоємець після смерті батька ОСОБА_8 ) та спадкоємців померлого ОСОБА_7 , а саме зобов`язано державного нотаріуса усунути порушення в частині зазначення часток спадкового майна та недотримання вимоги форми №6.

Згідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.06.2019 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/5 частки від Ѕ частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , за ОСОБА_7 - 1/10 частка, Відомості про реєстрацію права власності іншими спадкоємцями, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , не зареєстровано.

За змістом ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року), який був чинним на час відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Статтею 549 ЦК УРСР (1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 Цивільного кодексу України).

Статтею 1261 Цивільного кодексу України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Як вбачається із роз`яснень, викладених в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст.1301ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, встановлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Відповідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 є спадкоємцями першої черги після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

В свою чергу після смерті ОСОБА_7 спадкоємцями першої черги є його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 , які отримали Свідоцтво про право на спадщину за законом на частку померлого ОСОБА_7 .

Тобто, позивачка та відповідачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 .

Приписами прокуратури Черкаської області та прокуратури Придніпровського району м. Черкаси, винесеними за результатами перевірок проведених за зверненнями ОСОБА_1 , було зобов`язано усунути порушення допущені в ході видачі Свідоцтв про право на спадщину в частині зазначення часток спадкового майна та недотримання вимоги форми №6.

Однак вказані приписи органів прокуратури не є підставою для визнання виданих відповідачам свідоцтва про право на спадщину недійсним, а лише зобов`язують орган, що видав вказаний документ усунути допущені порушення.

Інших доказів позивачем надано не було.

В ході розгляду справи судом не встановлено правих підстав для визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину виданих на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 21.11.2006 року.

Оскільки вимоги ОСОБА_1 щодо визнання свідоцтв про право на спадщину не підлягають задоволенню, то не підлягають задоволенню і вимоги щодо зобов`язання відповідачів отримати свідоцтва про право на спадщину за законом форми №6, які підлягають державній реєстрації.

Щодо застосування строку позовної давності суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, - позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 225 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України, - перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд не може погодитись з доводами ОСОБА_1 , що перебіг позовної давності для звернення до суду з даним позовом почався з 11.07.2018 року коли вона дізналась під час розгляду цивільної справи Соснівським районним судом м. Черкаси, про те що відповідачами не зареєстровано в установленому законом порядку право власності на спадкове майно. Факт не реєстрації відповідачами права власності на спадкове майно не є предметом даного позову.

ОСОБА_1 в 2007 році було відомо про видачу відповідачам свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/10 частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується приписами органів прокуратури за 2007 рік, які були винесені на підставі перевірок за зверненнями ОСОБА_1 Саме з цього часу розпочався перебіг позовної давності.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом та зобов`язання отримати свідоцтва форми № 6 , які підлягають державній реєстрації, не підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 529, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст.ст. 225, 256, 261, 328, 1216, 1261, 1268, 1301 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом - - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області . Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційної інстанції на протязі 30 днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 19.09.2019.

Головуючий: О. Г. Казидуб