ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Акціонерного товариства Альфа-Банк на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 жовтня 2019 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Соборний відділ державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Публічне акціонерне товариство Альфа-Банк, Мале приватне підприємство Геракл, про скасування ухвали про обмеження виїзду за межі України та скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_2 про скасування ухвали про обмеження виїзду за межі України та скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України задоволено, скасовано ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2011 року по справі №6-106/11 по справі за поданням Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ про обмеження виїзду особи за межі України; скасовано тимчасове обмеження у виїзді за межі державного кордону України встановлені у відношенні ОСОБА_1 ; скасовано ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2011 року по справі №6-106/11 по справі за поданням Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ (а.с. 65-70).

В апеляційній скарзі АТ Альфа-Банк, посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нового судового рішення про відмову у задоволення заяви ОСОБА_2 про скасування ухвали про обмеження виїзду за межі України та скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України (а.с. 89-95 т.2).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне оскаржувану ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, виходячи з наступного.

В судовому засіданні судом апеляційної інстанції оглянуто матеріали цивільної справи №6-106/11 Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська та встановлено, що у травні 2011 року Жовтневий ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням, посилаючись на те, що на його виконанні знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-7934/10, виданого 09.11.2010 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості по кредитному договору в розмірі 4469947,80 грн. На виклики державного виконавця боржник не з`являється, за адресою, вказаною у виконавчих документах, не проживає; в добровільному порядку борг та судові витрати не сплачує. Тому заявник просив тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до повного виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська №2-7934/10 від 01.10.2010 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2013 року (22-ц/774/187/13), тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі №2-7934/2010 від 01.10.2010 року.

12 грудня 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернулась до місцевого суду із заявою, обґрунтовуючи її тим, що виконавче провадження з примусового виконання зазначеного вище виконавчого листа закрито у 2012 році та в подальшому знищено. Стягувачем нову заяву про відкриття виконавчого провадження не подано, строки пред`явлення виконавчого документу є пропущеними більш ніж на 4 роки, поновити строки стягувач не намагався, відомості щодо ОСОБА_1 у реєстрі боржників відсутні, а сама заборгованість має ознаки безнадійної та не може бути стягнута в межах примусового виконання судового рішення. Тому, уточнивши свої вимоги, заявник просив:

скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2011 року по справі №6-106/11 за поданням Жовтневого ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції про обмеження виїзду особи за межі України; та

скасувати тимчасове обмеження у виїзді за межі державного кордону України встановлені у відношенні ОСОБА_1 , скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2011 року по справі №6-106/11 (а.с. 2-7, 32-37 т.2).

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні (ч. 3 ст. 441 ЦПК України).

Разом з тим, згідно ч. 4 статті 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Частиною 6 вказаної вище статті встановлено, що суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

Статтею 374 ЦПК України визначено повноваження суду апеляційної інстанції, відповідно до якої суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право:1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення; 3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; 7) скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі і прийняти постанову про направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 8) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-7 частини першої цієї статті.

Місцевий суд, постановляючи оскаржувану ухвалу від 07 жовтня 2019 року та, зокрема, скасовуючи ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2011 року №6-106/11, не звернув увагу на те, що повноваження для скасування ухвали суду першої інстанції щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України (п. 31 ч. 1 ст. 353 ЦПК України), за наявності відповідних підстав, надано суду апеляційної інстанції.

При цьому, суд першої інстанції, відповідно до положень статті 441 ЦПК України, розглядає питання, зокрема, щодо скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України (ч. 4 статті).

Згідно змісту оскаржуваної ухвали, місцевим судом встановлено, що відсутні докази виконання судового рішення боржником.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі встановлено, що повторно до органів примусового виконання судового рішення стягувач не звертався; виконавчий лист №2-7934/10, виданий 09.11.2010 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості по кредитному договору, має ознаки виконавчого листа, що не підлягає виконанню; встановлено, що вказана заборгованість ОСОБА_1 є безнадійною. Однак, матеріали справи, що розглядається, не містять належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених вище фактів. Клопотань про надання відповідних доказів чи їх витребування апеляційним судом не заявлено, що підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що ухвала щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України (п. 31 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) після апеляційного перегляду справи в касаційному порядку не оскаржується; встановивши, що місцевим судом порушено вимоги ч. 6 статті 441 ЦПК України, оскільки матеріали справи не містять доказів про належне повідомлення апелянта про час та місце розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України; встановивши, що у судовому засіданні районного суду 07.10.2019 року державний виконавець був відсутнім (а.с. 64), що також суперечить положенню ч. 6 статті 441 ЦПК України, - колегія дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, відповідно до ст. 379 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Альфа-Банк задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2019 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді