Справа № 361/8570/19
Провадження № 2/361/4117/19
У Х В А Л А

23 грудня 2019 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Селезньова Т.В., розглянувши позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до ТОВ «ТЕНДЕРТРЕЙДБУД», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

встановив:

Позивач заявив позовну вимогу про стягнення заборгованості за договором на отримання товарів у системі «ПлатаПізніше»; договір укладений між двома суб`єктами господарської діяльності (дві юридичні особи у формі господарських товариств); відповідачами є сторона вказаного господарського договору і поручитель за укладеним договором поруки; вимога: про солідарне стягнення боргу з основного боржника і поручителя.

Згідно ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється за правилами іншого судочинства. здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.188 ЦПК в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). ч.4. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст.20 ГПК господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності (крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем), а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Згідно ст.2 Господарського Кодексу України - учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Для вирішення питання, чи може дана справа буди розглянута в порядку цивільного судочинства, слід визначитись, чи не підпадає така справа під розгляд в порядку іншого судочинства. При вирішенні питання чи підпадає дана справа під цивільну чи господарську юрисдикцію, слід виходити з того, який характер спору, з яких правовідносин він виник, хто є сторонами за позовом, і які позовні вимоги є основними, а які похідними.

При цьому суд виходить з аналізу приписів, викладених у пункті 1 ст.20 ГРПК, які розуміються так, що у порядку господарського судочинства розглядаються справи, якщо (п.1):

а) спір виник при виконанні договору у господарській діяльності (крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем);

б) (а також) спір щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи, - тобто щодо правочину, яким забезпечено зобов`язання за договором, викладеним у тезі «а», тобто зобов`язання юридичної особи.

Виходячи з поданого позову, Договір, з якого виник спір, підпадає під правило, вказане у тезі «а» п.1 ст.20 ГПК України.

Правовідносини між позивачем і другим відповідачем виникли з договору, який підпадає під тезу «б» п.1 ст.20 ГПК України.

Виключення, наведене у тезі «а», а саме: «крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем» - стосується правочину, вказаного у тезі «а», тобто основного договору, і не відноситься до договору, вказаного у тезі «б» (укладеного на забезпечення виконання господарського договору, вказаного у тезі «а»).

За приписами ст.2 Господарського Кодексу України не виключена можливість того, що фізична особа може бути учасником відносин у сфері господарювання і відповідно учасником господарського процесу.

Тому сам той факт, що другим відповідачем є фізична особа (поручитель боржника суб,єкта господарських відносин за господарським договором) - не змінює в цілому юрисдикції даного єдиного позову, оскільки спір виник з господарського договору між юридичним особами, і сторонами зобов`язання, забезпеченого порукою, є також юридичні особи.

При цьому суд враховує, що позивачем подано один позов і пред`явлено одну позовну вимогу до двох відповідачів, і що однозначно та при буд-яких обставинах спір між позивачем і першим відповідачем не може бути розглянутий і порядку цивільного судочинства.

Тому за ознакою спірних правовідносин і за суб`єктним складом даний спір є господарським і за приписами п.1 ст.20 ГПК України дана справа , як така , що виникла у спорі при виконанні правочину у господарській діяльності між його сторонами має розглядатись в порядку господарського судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст.186 ЦПК суд відмовляє у відкриті провадження у справі, якщо позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 186, ст.19 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у відкриті провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до ТОВ «ТЕНДЕРТРЕЙДБУД», ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за господарським договором, як таким, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Строк подання апеляційної скарги на ухвалу- 15 днів з дня оголошення. У разі, якщо ухвалу не було вручено в день її оголошення чи складення скарга має бути подана протягом 15 днів з дня отримання копії. Скарга подається до Апеляційного суду Київської області безпосередньо або через Броварський міськрайонний суд Київської області згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017р.

Суддя Т.В. Селезньова