КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/2827/2019 Головуючий у 1-й інстанції: Галаган В.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді - Чобіток А.О.

суддів- Немировської О.В.,ЯщукТ.І.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року в частині повернення вимог усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у її вихованні в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у її вихованні,-

у с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 подав до суду першої інстанції позовну заяву до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у її вихованні.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 відкрито провадження, а в частині вимог усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у її вихованні, позовну заяву ОСОБА_3 повернуто останньому на підставі п. 7 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Подавши апеляційну скаргу, ОСОБА_3 просить скасувати вказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на незаконність. Зазначає, що відповідно до чинного законодавства позивач має право, а не обов'язок звернутись попередньо до органу опіки та піклування з метою вирішення спору щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною у якості досудового врегулювання, перед зверненням до суду.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.

Установлено, що в жовтні 2018 року ОСОБА_3 подав до суду першої інстанції позовну заяву до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у її вихованні.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 відкрито провадження, а в частині вимог усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у її вихованні, позовну заяву ОСОБА_3 повернуто останньому на підставі п. 7 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_3 у частині вимог усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у її вихованні, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення ст. 16 ЦПК України, позивачем не здійснено заходів обов'язкового досудового урегулювання спору шляхом звернення до служби у справах дітей за місцем проживання дитини для розв'язання спору та можливості його урегулювання з урахуванням прав та законних інтересів дитини, відповідно до обов'язкової процедури урегулювання таких спірних правовідносин,встановленої Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дітей,затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року за № 866, що є обов'язковою умовою.

Проте з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки до нього суд першої інстанції прийшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦПК України, сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов'язковими згідно із законом.

Заява повертається судом у випадках, коли до заяви не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, коли такі заходи є обов'язковими згідно із законом ( п. 7 ч. 4 ст. 185 ЦПК України).

З позовних вимог убачається, що правовідносини сторін у даному випадку регулюються нормами сімейного права, а саме ст.159 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Частиною 1 ст. 19 СК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування.

Системний та логічний аналіз указаних норм права у їх сукупності дає підстави вважати, що чинним законодавством, яке регулює правовідносини, що виникли між сторонами, подання позову до суду про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у її вихованні, не обумовлене необхідністю обов'язкового попереднього звернення за захистом до органу опіки та піклування.

Проте на вказане суд першої інстанції уваги не звернув, унаслідок чого прийшов до помилкового висновку про обов'язковість вжиття заходів досудового врегулювання у правовідносинах, що виникли між сторонами, пославшись при цьому на підзаконний акт, який визначає механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, а не встановлює обов'язковістьвжиття заходів досудового врегулювання.

Зазначена обставина дає підстави вважати , що ухвалу суду не можна визнати законною, унаслідок чого вона підлягає скасуванню з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року в частині повернення вимог усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у її вихованні скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касацій ному скарженню не підлягає.

Головуючий: А. О. Чобіток

Судді: О.В. Немировська

Т. І. Ящук