"18" грудня 2019 р.
Справа № 638/2488/18
Провадження № 2/638/2275/19
РІШЕННЯ

Іменем України

18 грудня 2019 Ленінський районний суд міста Харкова у складі

головуючого судді Пашнєва В.Г.,

при секретарі Гнатенко Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Міфсуд ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Ленінського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла бабуся позивача - ОСОБА_3 , про що 27 листопада 1983 року складено відповідний актовий запис № 7827. Копію свідоцтва про смерті додаю.

Після смерті бабусі - ОСОБА_3 , єдиним спадкоємцем є її син (Батько Позивача) - ОСОБА_4 . Спадком є житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями належить померлій бабусі Позивача - ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою Харківською державною нотаріальною конторою 22 листопада 1972 року за реєстром № 2-6652, зареєстрованого в Харківському міському бюро технічної інвентаризації 13 квітня 1979 року під ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_4 , про що 28 серпня 2007 року складено відповідний актовий запис № 12567 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову № 4 Харківського міського управління юстиції.

Після смерті батька позивача ОСОБА_4 , спадкоємцями є позивач - Міфсуд ОСОБА_1 (донька померлого) та Відповідач - ОСОБА_2 (дружина померлого). Оскільки позивач на момент смерті мешкала разом з померлим ОСОБА_4 , то є такою, що прийняла спадщину фактично, та до Нотаріальної контори не зверталась. Відповідач, в свою чергу до Нотаріальної контори у встановлений законом строк не звернулась, однак 18.08.2017 року склала заповіт. Проте, позивач має бажання проживати в вищезазначеному будинку самостійно, а відповідач на даний час проти визнання права власності за позивачем одноособово, а також в зв`язку з тим, що за життя батько позивача не встиг оформити належним чином документи щодо права власності на належне йому майно.

Ухвалою суду від 29.01.2019 року позовну залишено без руху.

У зв`язку із усунення недоліків ухвалою суду від 21.03.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

Запитами суду витребувані з ДРУГОЇ ХДНК відомості щодо звернення спадкоємців після смерті ОСОБА_4

30.07.2019 до суду надійшли витребувані відомості з Другої ХДНК.

Ухвалою суду від 27.05.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

На вказану позовну заяву відзив не надходив.

Представник позивача не з`явився у судове засідання, надав до суду заяву з проханням слухати без його участі, та просив позов задовольнити.

Відповідач не з`явився у судове засідання, надала до суду заяву з проханням слухати у її відсутність, просила позов задовольнити.

Суд, дослідивши доводи сторін, надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_3 - бабуся померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті бабусі позивача ОСОБА_3 , єдиним спадкоємцем є її син - ОСОБА_4 , підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 01.11.1988 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача - ОСОБА_4 .

Після смерті батька позивача ОСОБА_4 , спадкоємцями є позивач - Міфсуд ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження батьками позивача є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

З вказаних обставин вбачається, що між сторонами склались правовідносини щодо спадкування, а тому суд застосовує до них наступні норми права.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 12, ч.ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 3 статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Згідно ст. 1235 ЦК України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.

Згідно ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Судом було встановлено, що будинок перебував у спільній сумісній власності, частки співвласників визначені не були.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753-0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Частинами 1, 2 ст.71 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, який є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності.

У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Натомість позивачем заявлялись лише вимоги щодо визнання права власності на будинок в порядку спадкування, при цьому вимог щодо визначення часток в спільному майні подружжя - не заявлялось.

Крім того, позивачем не надано належних доказів про відсутність осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині та не доведено, що відповідач не прийняв спадщину фактично.

Таким чином, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні даної заяви необхідно відмовити за наведених вище підстав.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст..ст. 12,76-82, 81,263, 264, 265 ЦПК України суд, -

вирішив:

У задоволенні позову Міфсуд ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкуванняпро визнання права власності - відмовити.

Судовий збір вважати сплаченим позивачкою.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апелляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: В.Г.Пашнєв