Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Провадження № 2/279/2001/19
Справа № 279/5077/19
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2019 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Шульги О.М., з секретарем Башинською Н.М., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу №279/5077/19 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє від власного імені та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача в якому зазначили, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Мордвіно Косивського району Молотовської області. Зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 від шлюбу з ОСОБА_4 народила сина ОСОБА_5 .
ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Грозіно Коростенського району Житомирської області. Зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_4 від подружнього життя з ОСОБА_5 народила сина ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу, яке мало місце у 2013 році продовжувала проживати однією сім`єю з ОСОБА_5 за вищевказаною адресою і разом з сином перебували на утриманні ОСОБА_5 .
18.03.2014 року ОСОБА_5 призвали на військову службу через Коростенсько-Лугинський ОМВК Житомирської області у порядку часткової мобілізації на підставі Указу Президента №303 від 17.03.2014 року. З 18.03.2014 року молодшого сержанта запасу ОСОБА_5 , який прибув для проходження служби згідно з мобілізаційним розпорядженням було зараховано до списків особового складу частини та а всі види забезпечення, а також призначено заступником бойової машини -навідником-оператором механізованого відділення 2 механізованого зенітного ракетного взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону ВОС 121100.
З 01.06.2014 року ОСОБА_5 залучався до участі в бойових діях за незалежність України. 14.08.2014 року поблизу м.Антрацит Луганської області в результаті потрапляння в башту БМП-2 реактивної протитанкової гранати молодший сержант ОСОБА_5 отримав несумісні з життям поранення та загинув.
Наведені обставини не підлягають доказуванню оскільки встановлені рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25.01.2019 року у справі №279/5496/18, яким встановлено юридичний факт загибелі ОСОБА_5 при виконанні обов`язку військової служби 14.08.2014 року на території Луганської області. поблизу м.Антрацит Україна. внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Отже, внаслідок саме збройної агресії Російської Федерації проти України було порушено невід`ємне право на життя ОСОБА_5 передбачене ст.27 Конституції України, ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року. В
Позивачі вказують на те, що порушивши основоположні права і свободи людини, а саме позбавивши життя ОСОБА_5 Російська Федерація завдала їм тяжких моральних страждань, грубо порушивши право на повагу до сімейного життя.
Внаслідок втрати ОСОБА_5 вони відчувають безперервні, невгамовні душевні біль та страждання, втратили душевний спокій. постійно відчувають незахищеність та розчарування. Син загиблого тяжко переживає загибель батька і біль від його втрати назавжди залишиться в його житті. Внаслідок втрати рідної людини вони втратили віру в майбутнє, що не дає можливості нормально спілкуватись з оточуючими, працювати та підтримувати нормальний спосіб соціального життя через неможливість відновити порушені права.
Розмір моральної шкоди , який має бути їм відшкодований, визначений на рівні 5068800 гривень, що за офіційним курсом Національного банку України станом на день підписання позовної заяви складає 180000 Євро, тобто кожному по 1689600 гривень, що є еквівалентом 60000 гривень.
Вказаний розмір моральної шкоди просили стягнути з Російської Федерації на користь ОСОБА_1 . ОСОБА_2 . ОСОБА_3 .
Позивачі письмово повідомили про можливість розгляду справи у їх відсутності. В наданій суду заяві зазначили, що позовні вимоги підтримують і просять задовольнити.
Сторона відповідача в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, що стверджується повідомленнями про отримання судових викликів. Ухвалу про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатком отримала 11.10.2019 року. У встановлений судом строк відзив на позов та будь-яких клопотань, пов`язаних з розглядом справи не подала.
За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне.
Судом встановлено, позивач ОСОБА_1 доводилась матір`ю ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про народження останнього серії НОМЕР_1 виданого 21.08.1976 року.
Позивач ОСОБА_2 перебувала в шлюбі з ОСОБА_5 , який був розірваний, про що зроблено актовий запис №3 від 12.02.2013 року та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 .
Неповнолітній ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , є сином ОСОБА_5 . що стверджується свідоцтвом про народження останнього серії НОМЕР_3 виданого 4.10.2003 року.
З довідки Коростенського міського військового комісаріату Житомирської області за №2251 від 11.07.2018 року слідує, що ОСОБА_5 проходив військову службу у порядку часткової мобілізації на підставі Указу Президента України №303 від 17.03.2014 року з 18.03.2014 року по 14.08.2014 року.
З довідки військової частини польова пошта НОМЕР_4 за №6559 від 24.09.2014 року слідує, що ОСОБА_5 при виконанні завдання у складі сил АТО загинув 14.08.2014 року.
Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25.01.2019 року у справі №279/5496/18 встановлено юридичний факт загибелі ОСОБА_5 при виконанні обов`язку військової служби 14 серпня 2014 року на території Луганської області поблизу м.Антрацит, Україна. внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Частиною 4 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, з урахуванням обставин, встановлених вищевказаним судовим рішенням слідує висновок про те, що безпосереднім суб`єктом, внаслідок дій якого позивачі порушили спір про відшкодування моральної шкоди , є Російська Федерація.
Згідно ч. 2 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є, зокрема іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.
Відповідно до ст. 27 Конституції України ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.
Обов`язок держави -захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.
Згідно з частиною першою статті 2 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання.
Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Стаття 23 ЦК України визначає, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або ушкодженням здоров"я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям ( усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Частиною шостою статті 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" визначено, що відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприятиме відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди Російською Федерацією.
З роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» слідує, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Суд не ставить під сумнів факт перенесення моральних страждань позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , з врахуванням втрат немайнового характеру, які вони зазнали внаслідок втрати сина та батька, які є непоправними, що суттєво порушило їх нормальні життєві зв`язки та призвело до їх змін.

Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування вказаним позивачем моральної шкоди, Суд виходить із розміру задоволених вимог заявників по схожім спорам, що розглядались Європейським судом з прав людини, який становить в середньому 60 000,00 євро за загибель однієї особи.
Зокрема, такі рішення виносились Європейським судом з прав людини у справах "Хачукаевы против России" (Khachukayev v. Russia (23/04/2009)), "Сагаева и Другие против России" (Sagayeva and Others v. Russia (08/12/2015)), "Исламова против России" (Islamova v. Russia (30/04/2015)), "Султыгов и Другие против России" (Sultygov and Others v. Russia (09/10/2014)).
Враховуючи наведене суд дійшов висновку про те, що компенсація за заподіяну ОСОБА_6 та ОСОБА_5 моральну шкоду має бути визначена у розмірі 1689600 гривень (що на день підписання позову за офіційним курсом Національного банку України складає 60 000,00 євро).
Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають, оскільки надана довідка військової частини про те, що ОСОБА_5 до дня смерті проживав разом з сім`єю у складі цивільної дружини ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3 не є належним, допустимим та достатнім доказом для відшкодування на її користь моральної шкоди на підставі ч.2 ст.1168 ЦК України.
Факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу може бути встановлений судовим рішенням в порядку ст.315 ЦПК України, однак на час розгляду даної справи таке рішення подано не було.
За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст.4, 76 - 89, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. 23, 167, 1168 ЦК України, -
У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з держави Російська Федерація на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1689600 (один мільйон шістсот вісімдесят дев`ять тисяч шістсот) гривень, що є еквівалентом 60 000 євро за офіційним курсом Національного банку України на день підписання.
Стягнути з держави Російська Федерація на користь ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , моральну шкоду у розмірі 1689600 (один мільйон шістсот вісімдесят дев`ять тисяч шістсот) гривень, що є еквівалентом 60 000 євро за офіційним курсом Національного банку України на день підписання позову.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України відмовити.
Стягнути з Російської Федерації на користь держави судовий збір у розмірі 19210 гривень.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.
Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони та учасники:
Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_5 виданий 12.07.2001 року .
Позивач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_6 , виданий 26.06.1996 року.
Позивач - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , свідоцтво про народження НОМЕР_1 .
Відповідач - Російська Федерація в особі Посольства Російської Федерації в Україні, місце знаходження: 03049, м.Київ, Повітрофлотський проспект, 27.

Суддя:
Повний текст рішення складено 11.12.2019 року.