Справа № 215/3664/19
У Х В А Л А

24 вересня 2019 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі: головуючого, судді - Демиденка Ю.Ю.

розглянувши в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в загальному позовному проваджені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про дострокове розірвання договору позики та стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

26.06.2019 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про дострокове розірвання договору позики від 27.07.2018 та стягнення грошових коштів в сумі 37000 Євро, що еквівалентно 1184000 грн.

24.09.2019 представник позивача адвокат Сергієнко Д.М. подав заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки відповідач може здійснить заходи щодо реалізації належного йому майна.

Відповідно до вимог ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись із змістом позовної заяви та доданих документів, а також оцінивши обґрунтування заявленої позивачем вимоги щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, суд вважає необхідним заяву про забезпечення позову задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, серед іншого, накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття. Під час оцінки такої співмірності необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні бути реалізовані лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Інструмент забезпечення позову насамперед призначений бути заходом проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

З наданих позивачем документів видно, що об`єктом позову є грошові кошти в сумі 1184000 грн., що є значною сумою грошових коштів, а тому є реальна загроза утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Зважаючи на вказане, суддя вважає, що такий захід забезпечення, як накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідача є необхідним заходом для забезпечення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а тому накладення арешту на зазначене вище майно до ухвалення рішення у справі не порушує законні права та інтереси відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153,157,259,353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ).

Зустрічне забезпечення - не застосовувати.

Копію даної ухвали направити Тернівському відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і підлягає негайному виконанню.

Ухвала складена та підписана 24 вересня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Роз`яснити, що в залежності від результатів вирішення спору по суті, ухвала про вжиття заходів забезпечення позову діє у строки, встановлені ч.7-10 ст.158 ЦПК України.

Вид забезпечення позову може бути замінений, або заходи забезпечення позову можуть бути скасовані в порядку, передбаченому ст.ст.156,158 ЦПК України.

СУДДЯ: