ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2733/19 Справа № 214/1500/18 Суддя у 1-й інстанції - Козлов Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Зубакової В.П.,

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 09 жовтня 2018 року, яке постановлено суддею Козловим Ю.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області об 11 годині 23 хвилин та повне судове рішення складено 18 жовтня 2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову зазначив, що на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24.11.2010 року він є платником аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 31 жовтня 2017 року позивач не працює, на теперішній час на його утриманні перебуває син від іншого шлюбу - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Дані обставини значно змінили матеріальний стан позивача, у зв'язку з чим він просить суд зменшити розмір аліментів, стягнутих рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24.11.2010 року на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини його заробітку до 1/8 частини заробітку (доходу) щомісяця.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 09 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову, посилаючись на неврахування судом першої інстанції доказів зміни його матеріального стану та наявності підстав для застосування ст. 192 СК України. Зокрема, суд не взяв до уваги надані позивачем письмові докази, які він надав на підтвердження зміни свого сімейного стану та погіршення матеріального стану. Також зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу у спрощеному позовному провадженні, порушив права третьої особи - другої жінки позивача, оскільки вона не отримала документи у справі до початку розгляду справи та не мала змоги надати письмові докази щодо відсутності боргу по аліментам у позивача, що є суттєвими процесуальними порушеннями, які призвели до постановлення невірного рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи в порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України, відповідно до вимог п.1ч.4 ст.274 справи про стягнення аліментів розглядаються в спрощеному позовному провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для зміни розміру аліментів з 1/4 частки до 1/8 частки від всіх видів його заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до повноліття дитини.

Колегія суддів не може погодитись з даним висновком суду з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення названих вимог закону не дотримався.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги зміною його матеріального та сімейного стану, що унеможливлює сплату аліментів у розмірі, визначеному рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2010 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям у розмірі, необхідному для забезпечення належного та достатнього рівня життя дитини та її всебічного розвитку. Водночас, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Положенням ч.1 ст.182 СК України передбачено, що суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»).

Судом встановлено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24.11.2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 09 вересня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття, допустивши рішення суду до негайного виконанню в межах суми платежу за один місяць (а.с. 10).

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 31.10.2016 року звільнений за власним бажанням по догляду за дитиною до досягнення нею 14 років, за ст. 38 КЗпП України (а.с.6-7)

26 липня 2013 року позивач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 та ІНФОРМАЦІЯ_6 у них народився син - ОСОБА_5 (а.с.11,12)

Отже, матеріалами справи підтверджено зміну сімейного та матеріального стану платника аліментів ОСОБА_7

При вирішенні позову суд не врахував обставини справи та прийшов до помилкового висновку, що не встановлено правових підстав для зменшення розміру аліментів визначеного рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2010 року.

Колегія суддів вважає за прийнятними доводи апеляційної скарги позивача щодо неврахування судом першої інстанції доказів зміни його матеріального стану та наявності підстав для застосування ст. 192 СК, в зв'язку з вищевикладеним.

Посилання позивача в апеляційній скарзі, щодо розгляду судом першої інстанції справи у спрощеному позовному провадженні, що на думку позивача є процесуальним порушення, колегією суддів відхиляються, оскільки, враховуючи, положення статті 19 ЦПК України, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом ч.4,5 статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред'явленого позову та його предмета та спрощене позовне провадження призначено для розгляду малозначних справ. Також відповідно до п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, у зв'язку з чим скасовує рішення суду з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, згідно п.3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та приймає нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені та і інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 09 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_6 про зменшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2010 року у цивільній справі № 2-3318/10 на користь відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1, щомісячно, до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 04 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: