Справа № 158/3011/18 Головуючий у 1 інстанції: Корецька В. В.
Провадження № 22-ц/802/1192/19 Категорія: 53 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Данилюк В. А.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 вересня 2019року,

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, 13.04.2018 року близько 12 год. 15 хв. відповідач ОСОБА_2 на 321 км. + 500 м автодороги «Київ-Чоп», керуючи транспортним засобом марки «Фольксваген Крафтер», д.н.з. « НОМЕР_1 », здійснив виїзд на смугу руху протилежного напрямку, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Рено Кенго», д.н.з. « НОМЕР_2 », під його керуванням, внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Позивач вказує, що з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, він 21.11.2018 року звернувся до ПП «ЕКСПЕРТ-СЕРВІС-АЛЬФА» для визначення оцінки автомобіля марки «Рено Кенго» д.н.з. « НОМЕР_2 », згідно з якою матеріальний збиток, завданий власнику вказаного автомобіля, становить 110 129,42 грн, а відповідно до звіту про визначення ринкової вартості вказаного автомобіля вартість автомобіля після ДТП станом на 20.11.2018 року становить 29571,40.

Також зазначав, що ПрАТ «Уніка» відшкодувала йому збитки частково у сумі 52850 грн, а тому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь різницю в розмірі 35912,82 грн (110129,42 грн - 29571,40 грн - 52850 грн) на відшкодування завданої шкоди, 6000 грн моральної шкоди, усі судові витрати, в тому числі і витрати на правничу допомогу.

22.04.2019 року позивачем до суду подано заяву про зменшення позовних вимог, згідно з якою просив стягнути з відповідача майнову шкоду, спричинену внаслідок ДТП, у розмірі 30 208,02 грн, в яку входить 2500 грн оплати за експертизу та 27 708,02 грн - залишок суми матеріальної шкоди, визначеної згідно з оцінкою, а також просив стягнути 6000 грн моральної шкоди, 5 000 грн витрат на правничу допомогу та судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 вересня 2019 року в задоволені позову відмовлено

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що судове рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що такий висновок суду не грунтується на нормах права, оскільки предметом судового розгляду даної справи є відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_2 внаслідок ДТП, а не оскарження доказу, наданого відповідачем для обгрунтування своєї позиції, зокрема звіту №307К від 10.05.2018 р.

Вказує на те, що оскільки він власними силами провів експертну оцінку розміру заподіяної внаслідок ДТП шкоди та звернувся за захистом своїх прав, висновок суду про досягнення згоди між позивачем та ПАТ «СК «Уніка» щодо розміру страхового відшкодування повністю спростовується. Крім того зазначає, що за відшкодовані страховою компанією кошти він не міг ні придбати новий автомобіль, ні відремонтувати старий , а тому уже більше року позбавлений можливості використовувати пошкоджений автомобіль внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 . Вважає, що суд без належного правового обгрунтування не взяв до уваги надані стороною позивача докази, а саме звіт та оцінку, проведені на його замовлення. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу сторонами до суду не подавався.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, отримавши від страхової компанії визначений нею розмір відшкодування, який не перевищує страхову суму (ліміт відповідальності) , претензій щодо невиплати в повному обсязі страхового відшкодування до страхової компанії не має, а тому підстав для задоволення позову та стягнення з винуватця ДТП ОСОБА_2 , до якого пред"явлено вимоги ОСОБА_1 в розмірі 27708,02 грн , у суду відсутні.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду у повній мірі не може погодитись з таких підстав.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що 13.04.2018 року близько 12 год. 15 хв. відповідач ОСОБА_2 на 321 км. + 500 м. автодороги «Київ-Чоп», керуючи транспортним засобом марки «Фольксваген Крафтер», д.н.з. « НОМЕР_1 », здійснив виїзд на смугу руху протилежного напрямку, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Рено Кенго», д.н.з. « НОМЕР_2 » під керуванням позивача ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Даний факт і вина відповідача ОСОБА_2 підтверджується постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 25.06.2018 року, відповідно до якої відповідача ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП.

Із полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/18286182 від 24.01.2018 року вбачається, що автомобіль марки «Фольксваген Крафтер», д.н.з. « НОМЕР_1 » застраховано ОСОБА_2 у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Уніка».

Як вбачається зі звіту №307К про оцінку автомобіля марки «Рено Кенго», реєстраційний номер « НОМЕР_2 » від 10.05.2018 року, замовником якої є ПрАТ СК «Уніка», ринкова вартість вищезазначеного автомобіля до його пошкодження складає 88405,61 грн., вартість відновлюваного ремонту в результаті його пошкодження з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 44266,35 грн. З такою оцінкою позивачем ОСОБА_1 фактично погодився, заперечень на даний звіт ним подано не було, а також із позовними вимогами до страхової компанії щодо стягнення іншої суми відшкодування він не звертався (а.с.80-85).

Разом з тим, згідно зі страховим актом №00256918 ПрАТ СК «Уніка» сума страхового відшкодування становить 53425,61 грн. (88405,61 (страхова сума на момент страхового випадку)- 33980 (вартість залишків ТЗ) - 1000 (франшиза)(а.с.86).

Вказане страхове відшкодування ПрАТ СК «Уніка» відповідно до платіжного доручення від 16.10.2018 року перераховано позивачу ОСОБА_1 , що не оспорюється сторонами у судовому засіданні (а.с.55)

Проте, позивачем було замовлено у ПП «ЕКСПЕРТ-СЕРВІС-АЛЬФА» звіт про оцінку автомобіля марки «Рено Кенго» д.н.з. « НОМЕР_2 », № 606Е від 21.11.2018 року, згідно з яким матеріальний збиток, завданий власнику вказано автомобіля, становить 110129,42 грн, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля в результаті його пошкодження складає з ПДВ - 63647,14 грн /а.с.10-20/. На вказаний звіт покликається ОСОБА_1 у своєму позові.

Однак, відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Позивач, замовляючи новий звіт в іншого експерта в листопаді 2018 року, тобто вже після проведення оцінки завданої шкоди експертом, який діяв на замовлення страхової компанії, та фактично після отримання відповідного страхового відшкодування, не врахував зазначені норми Закону, не звертався з клопотанням до суду про призначення відповідної судової експертизи, а тому суд першої інстанції правильно не взяв до уваги подану позивачем оцінку згідно зі звітом від 21.11.2018 року.

Відповідно до положень ст.ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, висновок суду щодо відшкодування матеріальної шкоди на підставі звіту №307К від 10.05.2018 року, замовником якого була страхова компанія, є правильним та обгрунтованим.

Однак рішення суду в частині повної відмови у стягненні з ОСОБА_2 в користь позивача завданої шкоди є помилковим, оскільки не грунтується у повній мірі на нормах закону та умовах договору страхування.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу.

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками , зокрема є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Враховуючи, що сторони не заперечують, що відновлювальний ремонт пошкодженого в ДТП автомобіля фактично не проведений, отже при визначення розміру відшкодування шкоди слід виходити з оцінки, проведеної страховою компанією.

Згідно з п. 12.1. статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Оскільки розмір франшизи становив 1000 грн, який не підлягав відшкодуванню страховиком, вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

З огляду на викладене та враховуючи передбачений полісом ліміт відповідальності за шкоду, франшизу у розмірі 1 000 грн, беручи до уваги вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, визначеного згідно зі звітом №307К від 10.05.2018 року, колегія суддів доходить висновку про задоволення позову частково щодо вимог до ОСОБА_2 та стягнення відшкодування в розмірі франшизи - у сумі 1000 грн.

Щодо відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції не обмотивував свій висновок щодо відмови у стягненні моральної шкоди, а тому в цій частині доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу колегії суддів.

Ураховуючи, що внаслідок ДТП ОСОБА_1 його автомобіль зазнав значних механічних пошкоджень та фактично визнаний фізично знищеним, у зв`язку з чим він позбавлений можливості протягом тривалого часу користуватись ним, у зв`язку з даним пошкодженням йому довелося самостійно шукати гроші для ремонту, що причиняли йому негативний вплив на стан здоров`я,виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості, апеляційний суд доходить висновку про визначення розміру моральної шкоди у розмірі 6 000,00 грн.

Що стосується доводів апеляційної скарги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат за складання звіту у розмірі 2500 грн 00 грн. та 5000 грн витрат на оплату правничої допомоги, то вони є необгрунтованими з таких підстав.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат слід враховувати:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Однак витрати на правничу допомогу позивачу не підтверджені належними та допустимими доказами, тому колегія суддів доходить висновку про відмову в їх задоволенні.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи розмір задоволених позовних вимог, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору слід компенсувати в сумі 1857,40 грн (704,8+1152,6).

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції у вказаній частині невірно встановлені обставини справи, висновки суду не відповідають наданим сторонами доказам, судом неправильно застосовано норми матеріального права, тому рішення суду першої інстанції у відповідності до ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно з п.п.1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення вимог щодо стягнення відшкодування шкоди з відповідача ОСОБА_2 в сумі 1 000 грн, 6000 грн моральної шкоди, та понесені позивачем судові витрати за сплату судового збору, а в решті вимог відмовити за недоведеністю.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 375, 381-384 ЦПК України апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 вересня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 000 (одну тисячу) гривень на відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6000 (шість тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1857 (одну тисячу вісімсот п`ятдесят сім) гривень 40 коп. витрат з оплати судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2019 року.

Головуючий

Судді