Запорізький апеляційний суд
Пр. № 22-ц/807/235/19Суддя-доповідач Воробйова І.АК.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі :

головуючого судді (судді-доповідача) Воробйової І.А.,

суддів Бєлки В.Ю., Онишенка Е.А.

секретар: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 серпня 2018 року у складі судді Макарова В.О. у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз» про захист прав споживача

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 із урахуванням уточненням позовних вимог, звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила визнати дії відповідача по нарахуванню суми у розмірі 29031,50 гривень за період з 25.05.2017 року по 25.10.2017 року згідно п. 8 гл. 3 розділу XI Кодексу газорозподільних систем від 30.09.2015 року неправомірними, та зобов'язати ПАТ «Запоріжгаз» застосувати п. 13 гл. 3 розділу XI Кодексу газорозподільних систем від 30.09.2015 року до розрахунків з позивачем та зробити перерахунок.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що 27.03.2015 року для обліку використаного газу на дім за адресою: АДРЕСА_1, було встановлено лічильник марки Візар, G-6, заводський № 0035242.

У серпні 2017 року ОСОБА_2 помітила, що газовий лічильник працює, не так як звичайно, а тому 17.08.2017 року, вона звернулася до ПАТ «Запоріжгаз» з письмовою заявою щодо перевірки правильності роботи лічильника, а саме зняття показників лічильника.

23.08.2017 року ПАТ «Запоріжгаз» складено акт про порушення за № , а 29.09.2017 року комісією з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» був розглянутий акт про порушення № від 23.08.2017 року на підставі якого протоколом № 1602 прийнято рішення від 29.09.2017 року.

25.10.2017 року відповідачем складено розрахунок на оплату вартості не облікованого (донарахованого) об'єму природного газу та акт-розрахунок не облікованого (донарахованого) об'єму (обсягу) природного газу і його вартості, відповідно з яким позивачу нарахована сума у розмірі 29031,15 гривень.

Проте ОСОБА_2 наполягає, що нею не було здійснено жодного втручання у роботу лічильника та інших умисних дій, які б мали наслідком без обліковане використання газу, а тому зважає дії відповідача щодо нарахування суми у розмірі 29031,50 гривень за період з 25.05.2017 року по 25.10.2017 року згідно п. 8 гл. 3 розділу XI Кодексу газорозподільних систем від 30.09.2015 року є неправомірними.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 серпня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_2 в особі представника просить рішення суду першої скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Правовідносини між споживачем та постачальником газу врегульовані Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року №2246 (далі - Правила), які втратили чинність 13.07.2016 року, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕ від 30 вересня 2015 року №2494, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 6 листопада 2015 року за №1379/27824, положеннями ЦК України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про метрологію та метрологічну діяльність".

Відповідно до вимог п. 25 Правил постачання природного газу, ( надалі Правила) затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. №2496, побутовий споживач несе відповідальність за: несвоєчасне та/або не в повному обсязі внесення плати за надані послуги з газопостачання; відмову в доступі до об'єкта споживача представникам постачальника для виконання ними функцій, передбачених цими Правилами та договором; порушення інших вимог цих Правил.

Відповідно до п. 26 Правил про порушення, допущені побутовим споживачем під час постачання природного газу, відповідальні представники постачальника складають акт-претензію у двох примірниках, один з яких залишається в побутового споживача.

На підставі акта визначається розмір завданих споживачем збитків, які відшкодовуються ним відповідно до законодавства.

Пунктом 1 глави 5 розділу Х1 Кодексу газопровідних систем затвердженим Постановою Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015 року у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеного в додатку 11 до цього Кодексу.

Зі справи вбачається, що 27.03.2015 року для обліку використаного газу на дім за адресою: АДРЕСА_1, було встановлено лічильник марки Візар, G-6, заводський № 0035242, де проживає ОСОБА_2

17.08.2017 року позивач звернулася до ПАТ «Запоріжгаз» із заявою про зняття показників лічильника, за адресою: АДРЕСА_1.

23.08.2017 року ПАТ «Запоріжгаз» складено акт про порушення № за адресою: АДРЕСА_1, а саме: позаштатний режим роботи ЗВТ (збиті показники лічильника газу), несанкціоноване втручання в роботу.

Відповідно до пункту 11 глави розділу Х1 Кодексу газорозподільних систем за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення ( повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення.

При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок не облікованого ( донарахованого) об'єму та обсягу природного газу і його вартості.

Як вбачається з акту № 878 від 14.09.2017 року, не виявлено несанкціонованого втручання і роботу ЗВТ. Відбитки тавра державного повірника відповідають встановленому зразку. Лічильник працює в позаштатному режимі. Лічильник до подальшої експлуатації не придатний та підлягає заміні.

29.09.2017 року ПАТ «Запоріжгаз» проведено засідання комісії з розгляду актів про порушення, про що свідчить протокол за № 1602, згідно якого вирішено акт про порушення № задовольнити.

Відповідно до розділу Х1 порядку перерахунку ( донарахування) або зміни режиму нарахування об'ємів( обсягів) природного газу Кодексу газорозподільних систем, у разі несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу) з вини споживача, розрахунок об'єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об'ємами споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.

25.10.2017 року ПАТ «Запоріжгаз» був складений розрахунок на оплату вартості необлікованого (донарахованого) об'єму природного газу та акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об'єму природного газу і його вартості, відповідно з якими ОСОБА_2, нараховано 29013,15 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог, ОСОБА_2 посилалася на те, що нею не було здійснено жодного втручання у роботу лічильника та інших умисних дій, які б мали наслідком без обліковане використання газу, а тому зважає дії відповідача щодо нарахування суми у розмірі 29031,50 гривень за період з 25.05.2017 року по 25.10.2017 року згідно п. 8 гл. 3 розділу XI Кодексу газорозподільних систем від 30.09.2015 року є неправомірними.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Розглядаючи заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги по суті, суд першої інстанції врахував, що як складений працівниками ПАТ " Запоріжгаз" акт про порушення від 23.08.2017 року, Протокол засідання комісії з розгляду актів про порушення ПАТ "Запоріжгаз", яка визначає його правомірність та приймає щодо нього відповідне рішення № 1602 від 29.09.2017 року та акт - розрахунок необліковуваного (донарахованого) об'єму (обсягу) природного газу і його вартості від 25.10.2017 року, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, є внутрішніми документами ПАТ "Запоріжгаз" і не належить до актів у розумінні ст. 16 ЦК України. Вони не є обов'язковими до виконання ненормативними актами, а лише фіксацією виявленого порушення. Отже певних обов'язків на позивача вони безпосередньо не покладають, а відтак не порушують його права та інтереси.

Таким чином, оскарження дій лише щодо факту складення акта, незаконність рішення комісії з розгляду акту та проведення на підставі цього рішення розрахунку заборгованості, як і самого акта та розрахунку, які не встановлюють для позивача будь-яких обов'язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є різновидом претензії, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав.

Вказані документи можуть бути доказами під час вирішення іншого спору, в якому оспорюються дії, рішення, які є обов'язковими для виконання, зокрема, при визнанні неправомірними дій відповідача у разі відключення від газопостачання або при заявленому позові про стягнення збитків, завданих споживачем, вирішуючи які суд зобов'язаний дати оцінку названим документам.

За вказаних обставин висновки суду першої інстанції про те, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає характеру порушеного права, а тому доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно статті 375 ЦП К України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачається.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст..ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 серпня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2019 року.

Головуючий: Судді: