Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 2-1384/09

провадження № 61-33336св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Закрите акціонерне товариство «ІРОКС»,

треті особи: ОСОБА_2 , Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»,

особи, які звернулися із касаційними скаргами: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2017 року та касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 25 червня 2009 року у складі судді Свірідової В. В. і ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Мельничук О. Я., Копняк С. М., Савуляк Р. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2009 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Закритого акціонерного товариства «ІРОКС» (далі - ЗАТ «ІРОКС»), треті особи: ОСОБА_2 , Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (далі - ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»), про визнання права власності на житлове приміщення, в якому просила визнати за нею право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що 08 грудня 2005 року між нею та відповідачем в особі генерального директора Микичака І. П. укладено договір № 15 про участь у будівництві шістдесяти чотирьох квартирного житлового будинку на АДРЕСА_2 із замовленням та безпосереднім фінансуванням позивачем будівництва двокімнатної квартири АДРЕСА_2 на четвертому поверсі, вартістю 225 792,00 грн. Дану квартиру ОСОБА_1 придбала для особистого проживання членів її сім`ї.

19 грудня 2006 року до вищезазначеного договору внесено зміни, згідно яких вартість двокімнатної квартири складає 232 823,00 грн. 21 листопада 2007 року до вищезазначеного договору також внесено зміни згідно яких замінено квартиру АДРЕСА_2 , яку мала отримати позивач - на квартиру АДРЕСА_1 .

21 листопада 2008 року між позивачем та відповідачем підписано акт прийому-передачі житлових приміщень, а саме двокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Позивач умови договору виконала повністю. В зв`язку з порушенням відповідачем умов договору між сторонами, право власності позивача на придбану нею квартиру не оформлено.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2009 року позов задоволено; в изнано за ОСОБА_1 право власності на житлове приміщення - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, щовідповідачем порушено умови договору та не здано будинок в експлуатацію, право власності позивача на придбану нею квартиру не оформлено, чим порушено її право яке підлягає захисту шляхом визнання права власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на третьому поверсі .

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено; рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2009 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав належну правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами.

Аргументи учасників справи

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У касаційних скаргах, поданих у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ), ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і відмовити у задоволенні позову.

Касаційні скарги мотивовані тим, що суди попередніх інстанцій дійшли висновків про задоволення позову на підставі сфальсифікованих і визнаних недійсними підстав, а тому не можуть залишатися в силі.

Короткий зміст вимог заперечень на касаційну скаргу

У запереченнях на касаційну скаргу, поданих у липні 2017 року до ВССУ приватне акціонерне товариство «ІРОКС» (далі - ПрАТ «ІРОКС») просить у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_3 відмовити, а рішення судів першої та апеляційної інстанції залишити без змін, оскільки вони ухвалені згідно із нормами законодавства.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою ВССУ від 12 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2009 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2017 року у вказаній справі; матеріали справи № 2-1384/09 витребувано з районного суду.

Ухвалою ВССУ від 12 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2009 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2017 року у вказаній справі.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

05 червня 2018 року справу № 2-1384/09 та матеріали касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 12 серпня 2019 року касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2009 року закрито.

Закриваючи провадження у справі у цій частині Верховний Суд виходив з того, що провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2009 року відкрите помилково, оскільки дане рішення ОСОБА_3 раніше оскаржував у касаційному порядку та ухвалою ВССУ від 24 лютого 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на дане рішення Шевченківського районного суду м. Львова.

Ухвалою Верховного Суду від 12 серпня 2019 року справу № 2-1384/09 за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2017 року та касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2009 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2017 року призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Установлено, що 08 грудня 2005 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ІРОКС» в особі генерального директора Микичака І. П . укладено договір № 15 про участь у будівництві шістдесяти чотирьох квартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 із замовленням та безпосереднім фінансуванням позивачем будівництва двокімнатної квартири АДРЕСА_2 на четвертому поверсі, вартістю 225 792,00 грн. Дану квартиру позивач придбала для особистого проживання членів її сім`ї.

19 грудня 2006 року до згаданого договору внесено зміни, згідно яких вартість 2-х кімнатної квартири складає 232 823,00 грн.

21 листопада 2007 року до вищезгаданого договору № 15 внесено зміни згідно яких змінено квартиру, яку мала отримати позивач з квартири АДРЕСА_2 - на квартиру АДРЕСА_1.

21 листопада 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ІРОКС» в особі генерального директора Микичака І. П. підписано акт прийому-передачі житлових приміщень, а саме - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частинами першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновків про часткове задоволення касаційних скарг.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Згідно із частиною першою статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, неправильно визначився з характером спірних правовідносин, не встановив у повному обсязі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказів у їх сукупності та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем порушено умови договору та не здано будинок в експлуатацію, право власності позивача на придбану нею квартиру не оформлено, чим порушено її право яке підлягає захисту шляхом визнання права власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на третьому поверсі.

Однак, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд залишив поза увагою те, що ОСОБА_3 звертався з позовом до ПрАТ «ІРОКС», ОСОБА_8 , третя особа - відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції (далі - ВРРПНМ РС ЛМУЮ), про визнання правочинів недійсними.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23 вересня 2013 року у цій справі в задоволенні вказаного позову відмовлено. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 06 грудня 2013 року рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові про визнання частково недійсним договору про пайову участь у будівництві від 08 грудня 2005 року, укладеного між ОСОБА_1 та ЗАТ «ІРОКС» скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про задоволення позову. Визнано частково недійсним договір про участь у будівництві від 08 грудня 2005 року, укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ «ІРОКС», в частині внесення змін до договору від 21 листопада 2007 року, згідно яким замінено квартиру АДРЕСА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , з моменту внесення таких змін. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою ВССУ від 19 березня 2014 року касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «ІРОКС» відхилено, а рішення апеляційного суду Львівської області від 06 грудня 2013 року залишено без змін.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суди попередніх інстанцій не дали належної оцінки факту визнання недійсним договору про участь у будівництві в частині внесення змін до договору від 21 листопада 2007 року, згідно яким замінено квартиру АДРЕСА_2 на квартиру АДРЕСА_1 та дійшли передчасних висновків про задоволення позову.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд на зазначене також уваги не звернув та погодився з висновками суду першої інстанції.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Таким чином, доводи касаційних скарг дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення постановлені з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки Верховний Суд скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалу апеляційного суду та ухвалює нове рішення, яким відмовляє у задоволенні позовних вимог, а ОСОБА_4 сплачений судовий збір у сумі 332,75 грн за подання апеляційної скарги та 2 040,00 грн за подання касаційної скарги, то він підлягає стягненню з позивача на користь ОСОБА_4 .

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 25 червня 2009 року і ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «ІРОКС», треті особи: ОСОБА_2 , Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання права власності на житлове приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 332,75 грн та 2 040,00 грн за подання касаційної скарги.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. О. Кузнєцов

Судді: В. С. Жданова

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук