УХВАЛА

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 313/350/16-ц

провадження № 61-15623св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Веселівська районна державна адміністрація Запорізької області,

розглянув у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 17 листопада 2016 року в складі колегії суддів: Воробйової І. А., Бєлки В. Ю., Онищенка Е. А.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (далі - ГУ Держгеокадастру), Веселівської районної державної адміністрації Запорізької області (далі - Веселівської РДА) про визнання недійсним рішення про відмову в поновленні договору оренди землі та визнання договору оренди землі поновленим.

Позовна заява мотивована тим, що 26 грудня 2005 року між Веселівською РДА (орендодавець) та нею було укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 23,0 га (пункт 2 договору), яка знаходиться на території Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області, строком на 5 років (пункт восьмий), договір зареєстровано

у Веселівському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 29 грудня 2005 року, реєстраційний номер 47.

26 листопада 2010 року між сторонами було укладено додаткову угоду, відповідно до умов якої, дію договору продовжено на 5 років та встановлено кінцевий термін до 26 листопада 2015 року.

12 січня 2016 року вона звернулася до ГУ Держгеокадастру з листом - пропозицією про укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі з підстав передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», до листа було надано проект додаткової угоди .

Листом від 29 лютого 2016 року № С-802-835/6-16 ГУ Держгеокадастру відмовило їй у поновленні договору оренди мотивуючи це втратою нею переважного права.

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 15 вересня

2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним рішення ГУ Держгеокадастру про заперечення у поновленні договору оренди землі від

26 грудня 2005 року (зареєстрованого 29 грудня 2005 року № 47), викладене у листі від 29 грудня 2016 року № С-802/6-16. Визнано договір оренди землі від 26 грудня 2005 року (зареєстрований у Веселівському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 29 грудня 2005 року реєстраційний номер 47) поновленим на строк 5 років на тих самих умовах, які були передбачені договором, та визнано укладеною додаткову угоду між ОСОБА_1 та ГУ Держгеокадастру у редакції цього рішення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач продовжує використовувати земельну ділянку за призначенням виконуючи всі умови простроченого договору, орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору не надсилав на адресу позивача лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди, а тому дійшов висновку про поновлення прав позивача в частині поновлення дії договору оренди землі, укладеного між сторонами 26 грудня 2005 року.

Рішеннямапеляційного суду Запорізької області від 17 листопада 2016 року рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 15 вересня

2016 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що позивачем не дотримана процедура повідомлення орендодавця, ОСОБА_1 не скористалася своїм переважним та не повідомила про свій намір поновлення договору оренди орендодавця.

У грудні 2016 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проситьскасувати рішення апеляційного суду та залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 19 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження

в цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Разом з тим ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року справу

№ 320/5724/17 (касаційне провадження № 61-38116св18) за позовом

ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим та визнання права користування земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову апеляційного суду Запорізької області від 08 травня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 06 серпня 2019 року справу

№ 320/5724/17 (провадження № 14-385цс19) прийнято до розгляду.

Аналіз ухвали Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 320/5724/17 свідчить, що оскаржуване судове рішення у цій справі та оскаржуване рішення, яке передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах.

У справі, яка передана на розгляд до Великої Палати Верховного Суду, порушено питання щодо застосування частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки існують суперечності у висновках касаційних судів у складі Верховного Суду щодо необхідності повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися своїм переважним правом щодо продовження договору оренди земельної ділянки та автоматичною пролонгацією договору оренди земельної ділянки у разі, якщо він продовжує користуватися земельною ділянкою та сплачує орендну плату.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК Українипровадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду

в касаційному порядку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі.

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 313/350/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру

у Запорізькій області, Веселівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання недійсним рішення про відмову в поновленні договору оренди землі та визнання договору оренди землі поновленим до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи

№ 320/5724/17.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,

є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков