16 грудня 2019 року Рівненський міський суд Рівненської області
в особі головуючої судді - Панас О.В.
при секретарі судового засідання - Корнійчук А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів ,-
ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.
Просить змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 18 листопада 2014 року в твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн. та стягувати починаючи з дня набрання рішенням законної сили з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2500,00 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обгрунтовує тим, що перебувала із відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 18 листопада 2014 в цивільній справі №570/4232/14-ц. Від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вищевказаним рішенням суду також стягнуто на її користь аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., щомісячно, починаючи з 21 серпня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки дитина потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища. Її матеріальне становище як одержувача аліментів на дитину погіршилося, як у зв`язку із наведеними обставинами, так і у зв`язку з інфляційними процесами у державі, подорожчанням продуктів харчування та товарів загального вжитку. Вона є інвалідом третьої групи, у зв`язку із чим не працює, її доходом є лише кошти, які вона отримує від держави як інвалід. Інших утриманців не має.Відповідач на утриманні інших осіб немає. На сьогодні отримує мінливий та несистематичний дохід. Має добрий стан здоров`я. Позивачка ОСОБА_1 подала суду письмову заяву, в якій повністю підтримала позовні вимоги та просить задовольнити. Справу розглянути у її відсутність. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач ОСОБА_2 , будучи попередженим про день, час та місце слухання справи належним чином рекомендованою кореспонденцією , в судове засідання не з`явився повторно. З заявою про розгляд справи в його відсутність не звертався, причину неявки суду не повідомив. Письмового відзиву на позов не подав. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280- 282 ЦПК України, про що не заперечила позивачка. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позовна заява підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що позивачка перебувала у шлюбу із ОСОБА_2 з 18.09.2000 року, який було розірвано рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 18.11.2014 року у справі №570/4232/14-ц , стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., щомісячно, починаючи з 21 серпня 2014 року і до повноліття дитини. Свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 1, зареєстрований Великожитинською сільською радою Рівненського району , підтверджується, що її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . З оглянутої судом довідки № 2-946 від 13.09.2018 р. виданої Шпанівською сільською радою вбачається, що дитина зареєстрована за місцем проживання матері. Як вбачається із довідки №394 від 02 вересня 2019 року, ОСОБА_3 , навчається в ДПТНЗ «Рівненський центр професійно-технічної освіти сервісу та дизайну», форма навчання денна, ІІІ-й рівень атестації, термін навчання 4 роки, з 01.09.2018 р. по 30.06.2022 року. Відповідно до вимог частини першої статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до вимог частини першої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 ЗУ "Про державний бюджет на 2019 рік" установлено у 2019 році прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 пo 30 червня - 2027 грн., з 01 липня пo 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн. Тобто, прожитковий мінімум для дитини протягом року змінюється, але мінімальний розмір на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2).Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4). Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суд у, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Оцінивши в сукупності достовірно встановлені судом докази, суд прийшов до висновку, що в позивачки виникло право на збільшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , 2003 р.н. За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково та стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття , визнаючи вказаний розмір аліментів справедливим та розумним,та на даний час становить 1100,00 грн. і є значно вищим за розмір аліментів, який стягується по виконавчому листу. При цьому суд враховує, що у позовній заяві позивачка просила змінити розмір аліментів з врахуванням того, що вони не повинні бути меншими 50% прожиткового мінумуму на дитину відповідного віку, при визначенні аліментів у відсотковому визначенні нараховуються та виплачуються у грошовому виразі, та у разі зміни прожиткового мінімуму для дитини відповідно до ЗУ "Про державний бюджет", розмір аліментів буде автоматично перераховуватися. Суд також враховує, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду (400 гривень) на теперішній час є значно меншим від мінімального розміру аліментів, встановленого частиною другою статті 182 СК України. Оскільки судом встановлено наявність рішення Рівненського районного суду Рівненської області про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у цивільній справі № 570/4232/14-ц, то за зазначеним виконавчим документом в частині стягнення аліментів слід припинити виконання після набрання даним рішенням законної сиди, за виключенням наявності боргу по сплаті аліментів. Судові витрати - судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь держави України в сумі 768,40 грн. за вимогу про стягнення аліментів від сплати якого позивачка була звільнена при пред`явленні позову. На підставі ст.ст. 84, 110, 112, 115, 180, 184 СК України, керуючись ст.ст. 12,81,141,264-268, 273,280-284, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 , задовольнити частково. Змінити розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.
У зв`язку з задоволенням позову про зміну розміру аліментів припинити з дня набрання рішенням законної сили подальше примусове виконання рішення Рівненського районного суду Рівненської області в частині стягнення аліментів у цивільній справі № 570/4232/14-ц.
В разі наявності заборгованості за вказаним виконавчим документом, проводити стягнення нарахованої заборгованості по аліментах до повного виконання.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім ) грн.40 коп. в прибуток державного бюджету .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_1 , іденфікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 . Повний текст рішення виготовлено - 19.12.2019 р.

Суддя: О.В.Панас