Справа № 306/1011/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 січня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.,

з участю секретаря - Юрочко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закарпатського обласного центру зайнятості на рішення Свалявського районного суду від 23 липня 2018 року (головуючий суддя Вінер Е.А., повний текст рішення складено 27 липня 2018 року) по справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатського обласного центру зайнятості про скасування наказу про звільнення, -

в с т а н о в и в :

16.05.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що із 15.07.1988 по 17.04.2018 він працював на різних посадах в Свалявському районному центрі зайнятості.

Наказом Закарпатського обласного центру зайнятості від 17.04.2018 № 72-К його було звільнено з посади директора Свалявського районного центру зайнятості на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку зі змінами в організації праці - реорганізації Свалявського районного центру зайнятості, що супроводжувалося скороченням чисельності та штату працівників. Вказував, що звільнення вважає незаконним, оскільки усупереч ст. 42 КЗпП при скороченні штату (вивільненні працівників) не враховано його переважне право на залишення на роботі, зокрема тривалий безперервний стаж роботи в установі становить 30 років, він має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці, йому залишилося менше трьох років (а саме залишилося 8 місяців) до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Одночасно з попередженням про наступне вивільнення (з яким позивача ознайомлено 06.11.2017) позивачу не було запропоновано посаду директора новоствореної Свалявської районної філії Закарпатського обласного центру зайнятості, при цьому лише пізніше, наказом Закарпатського обласного центру зайнятості від 15.11.2017 № 246-К, на таку посаду директора переведено ОСОБА_2 із 20.11.2017 (колишнього заступника директора Свалявського районного центру).

Посилаючись на дані обставини, просив суд скасувати наказ від 17.04.2018 № 72-Б про його звільнення.

Рішенням Свалявського районного суду від 23 липня 2018 року позов ОСОБА_1 - задоволено. Скасовано наказ від 17.04.2018 № 72-К про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Свалявського районного центру зайнятості у зв'язку із змінами в організації праці, а саме: реорганізацією Свалявського РЦЗ шляхом його приєднання до Закарпатського обласного центру зайнятості, що супроводжувалося скороченням штату та чисельності працівників, згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. Вирішено питання про судові витрати.

На це рішення Закарпатський обласний центр зайнятості подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Зокрема доводи апеляційної скарги зводяться до того, що наказом Закарпатського обласного центру зайнятості від 23.10.2017 було введено в дію з 01.07.2017 структуру та штатний розпис Свалявської районної філії Закарпатського обласного центру зайнятості; заявою від 24.10.2017 ОСОБА_2 просила погодити її кандидатуру на посаду директора Свалявської районної філії Закарпатського обласного центру зайнятості; 30.10.2017 Державна служба зайнятості погодила призначення ОСОБА_2 на посаду директора; 08.11.2017 Свалявська РДА погодила пропозицію щодо призначення ОСОБА_2 на посаду директора; наказом Закарпатського обласного центру зайнятості від 15.11.2017 № 246-К ОСОБА_2 переведено на посаду директора із 20.11.2017. Зважаючи на такі обставини, посада директора Свалявської районної філії Закарпатського обласного центру зайнятості - не була вакантною, а тому позивачу 06.11.2017 не пропонувалася посада директора філії.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який просив скаргу задовольнити, та позивача, який рішення суду просив залишити без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 з 15.07.1988 по 17.04.2018 працював у Свалявському районному центрі зайнятості, є передпенсійного віку, до настання пенсії йому залишилося 8 місяців, є інвалідом дитинства другої групи, однак 06.11.2017 його попереджено про зміну в організації праці і не запропоновано посаду директора Свалявської районної філії Закарпатського обласного центру зайнятості.

Проте із такими висновками місцевого суду погодитися не можна.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За положеннями частини першої та третьої статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Виходячи з вимог статті 49-2 КЗпП України, одночасно з попередженням про вивільнення конкретного працівника протягом двох місяців роботодавець повинен запропонувати йому всі наявні за відповідною кваліфікацією вакантні посади.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Згоду на переведення на іншу роботу працівник підтверджує письмовою заявою про таке переведення.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що із 15.07.1988 по 17.04.2018 позивач працював на різних посадах в Свалявському районному центрі зайнятості. Зокрема, із 06.03.1991 займав посаду директора Свалявського районного центру зайнятості (а.с. 5-8).

Відповідно до наказу Державної служби зайнятості (центральний апарат) від 18.10.2016 № 168 було прийнято рішення про реорганізацію базових центрів зайнятості Закарпатської області (в тому числі Свалявського районного центру зайнятості) шляхом їх приєднання до Закарпатського ОЦЗ (а.с.31-32).

Згідно наказу Державної служби зайнятості (центральний апарат) від 28.10.2016 № 117 ОСОБА_1 було призначено головою комісії з припинення юридичної особи Свалявського РЦЗ (а.с.33).

Цим наказом передбачено ОСОБА_1 вжити заходи, відповідно до чинного законодавства, щодо реорганізації відповідного базового центру зайнятості.

Наказом Закарпатського ОЦЗ від 23.10.2017 № 102 затверджено та введено в дію структуру та штатний розпис апарату та філій Закарпатського обласного центру зайнятості з 01.07.2017(а.с.35-36). Штатний розпис Свалявської районної філії Закарпатського обласного центру зайнятості передбачав одну посаду директора.

24.10.2017 ОСОБА_2 звернулася до Державної служби зайнятості із заявою щодо погодження призначення на посаду директора Свалявської районної філії Закарпатського ОЦЗ (а.с.54).

30.10.2017 Державна служба зайнятості погодила призначення ОСОБА_2 на посаду директора Свалявської районної філії Закарпатського ОЦЗ (а.с.55).

Наказом Закарпатського ОЦЗ від 01.11.2017 № 110 створено Свалявську районну філію Закарпатського ОЦЗ та затверджено її положення. Цим наказом вирішено забезпечити внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про ОСОБА_2 як керівника цієї філії (а.с.34).

01.11.2017 ОСОБА_2 - заступника директора Свалявського районного центру зайнятості - було попереджено про її наступне звільнення з вказаної посади, та запропоновано вакантну посаду директора Свалявської районної філії Закарпатського обласного центру зайнятості (а.с.57).

01.11.2017 ОСОБА_2 звернулася до Закарпатського ОЦЗ із заявою, у якій просила скоротити строк її попередження про звільнення та призначити її на посаду директора Свалявської районної філії Закарпатського ОЦЗ з 20.11.2017 (а.с.58).

У період із 23.10.2017 до 03.11.2017 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні, що стверджується листком непрацездатності та визнано сторонами (а.с. 39).

06.11.2017 ОСОБА_1 (після вихідних днів 04.11.2017 та 05.11.2017) попереджено про зміну в організації праці та запропоновано вакантні посади, від яких позивач відмовився (а.с.40-44).

Свою незгоду на переведення на іншу роботу ОСОБА_1 підтвердив письмово 06.11.2017 (а.с. 42-43). Про дану відмову від запропонованих посад складено акт від 06.11.2017 (а.с. 41).

08.11.2017 Свалявська РДА погодила пропозицію щодо призначення ОСОБА_2 на посаду директора Свалявської районної філії Закарпатського ОЦЗ.

Наказом Закарпатського обласного центру зайнятості від 15.11.2017 № 246-К ОСОБА_2 переведено на посаду директора із 20.11.2017 (а.с.59).

17.04.2018 позивачу (у день звільнення) також було запропоновано інші вакантні посади, від яких ОСОБА_1 відмовився (а.с.44-46). 17.04.2018 ОСОБА_1 підтвердив письмово свою незгоду на переведення на іншу роботу (а.с. 45-46). Про дану відмову від запропонованих посад складено акт від 17.04.2018 (а.с. 44).

У відповідності до протоколу № 3 зборів профспілкової організації Свалявського РЦЗ від 03.11.2017 було надано згоду на розірвання трудового договору з позивачем згідно з п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.50-51).

Також протоколом № 1 зборів членів профспілки Свалявської районної філії Закарпатського ОЦЗ від 23.03.2018 було надано згоду на розірвання трудового договору з позивачем згідно з п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 52-53).

Наказом Закарпатського обласного центру зайнятості від 17.04.2018 № 72-К ОСОБА_1 звільнено з посади директора Свалявського районного центру зайнятості на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку зі змінами в організації праці - реорганізацією Свалявського районного центру зайнятості, що супроводжувалося скороченням чисельності та штату працівників (а.с.47).

Стосовно доводів позивача про відсутність пропозицій на призначення його на посаду директора Свалявської районної філії Закарпатського ОЦЗ, слід вказати наступне.

Серед запропонованих ОСОБА_1 станом на 06.11.2017 посад не було посади директора Свалявської районної філії Закарпатського обласного центру зайнятості, оскільки така не була вакантною виходячи з наступного.

Згідно розділу III «Центральний апарат Служби» п.п. 12 п.9 Положення про державну службу зайнятості, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15.12.2016 № 1543, Голова Центрального апарату Державної служби зайнятості, зокрема, погоджує призначення та звільнення директорів базових центрів зайнятості, керівників філій регіонального та базового центрів зайнятості, керівників професійно-технічних навчальних закладів та інших підпорядкованих Службі юридичних осіб, утворених регіональним центром зайнятості, посадових осіб регіональних центрів зайнятості, на яких покладено виконання функцій із проведення внутрішнього аудиту, та посадових осіб, на яких покладено виконання функцій із запобігання та виявлення корупції; Згідно п. 2 розділу VI «Філії регіонального та базового центрів зайнятості» цього Положення філію очолює керівник, який призначається на посаду та звільняється з посади директором регіонального центру зайнятості за погодженням із Головою Центрального апарату Служби.

Отже, процедура призначення на посаду директора Свалявської районної філії Закарпатського обласного центру зайнятості передбачає етап погодження призначення Головою Центрального апарату Державної служби зайнятості, що передує призначенню на таку посаду - директором Закарпатського обласного центру.

Призначення на посаду директора філії без погодження керівника Центрального апарату Державної служби зайнятості недопустиме.

Встановлено, що ОСОБА_1, достеменно знаючи про реорганізацію, будучи головою комісії з припинення юридичної особи Свалявського РЦЗ, на якого покладено вжиття заходів щодо реорганізації відповідного базового центру зайнятості, до Державної служби зайнятості із заявою про погодження призначення його на посаду директора не звертався.

Натомість заяву ОСОБА_2 від 24.10.2017 щодо погодження призначення на посаду директора Свалявської районної філії Закарпатського ОЦЗ було погоджено 30.10.2017, що свідчить про реалізацію керівником Центрального апарату Державної служби зайнятості його повноважень з погодження призначення керівника філії та про здійснення першого етапу процедури призначення на посаду керівника філії.

Крім того, наказом Закарпатського ОЦЗ від 01.11.2017 № 110 вирішено забезпечити внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про ОСОБА_2 як керівника цієї філії (а.с.34). Даний наказ не оспорювався та є чинним.

Таким чином, попередження ОСОБА_1 про наступне вивільнення здійснено 06.11.2017 - після погодження призначення ОСОБА_2 керівником філії, а відтак посада директора Свалявської районної філії Закарпатського ОЦЗ на такий момент не була вакантною.

Що стосується доводів позивача про те, що при його звільнені відповідачем не враховано його переважне право на залишення на роботі, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При цьому, до кола працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, і працівники, які не мають таких переваг, а тому підлягають звільненню, входять всі працівники, що займають таку ж посаду і виконують таку ж роботу на підприємстві.

На час попередження ОСОБА_1 про наступне звільнення посада директора Свалявської районної філії Закарпатського ОЦЗ вакантною не була, оскільки вона була запропонована ОСОБА_2, яка дала свою згоду на призначення її на таку посаду, а Державна служба зайнятості таке призначення погодила. До Державної служби зайнятості із заявою про погодження призначення його на посаду директора ОСОБА_1 не звертався, а тому посилання позивача на неврахування його переважного права на залишення на роботі є необґрунтованим. ОСОБА_1 свою незгоду на переведення на іншу роботу підтвердив письмово.

Доводи ОСОБА_1 про те, що про його вивільнення попереджено 06.11.2017, а звільнено 17.04.2018 (попереджено раніше ніж за два місяці до звільнення), також є небгрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Тобто, звільнення працівника більше, ніж через два місяці, не суперечить положенням ст. 49-2 КЗпП Україин.

У справі, яка переглядається, установлено, що відбулося скорочення посади, яку обіймав позивач; посада директора створеної Свалявської районної філії Закарпатського обласного центру зайнятості не була вакантною; йому було запропоновано відповідні вакантні посади, однак свою незгоду на переведення на іншу роботу підтвердив письмово.

Отже, звільнення позивача ОСОБА_1 відбулось з додержанням установленого законом порядку, зазначені вимоги закону були дотримані відповідачем, а відтак позовні вимоги є необґрунтованими і до задоволення не підлягають. Позивач належними та допустимими доказами не довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог, зокрема, що звільнення проведено з порушенням вимог трудового законодавства.

Посилання позивача на те, що він є інвалідом, не впливає на законність звільнення, проведеного за п.1 ст.40 КЗпП України.

Суд першої інстанції неналежно встановив фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору, не перевірив, чи була на той час (на момент попередження ОСОБА_1 про наступне вивільнення) наявна вакантна посада директора Свалявської районної філії Закарпатського обласного центру зайнятості, про яку вказував позивач, та дійшов помилкового висновку про те, що позивача звільнено з порушенням вимог частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, через невідповідність висновків обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, слід скасувати з підстав, передбачених п.п.3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ст. 381, 382 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Закарпатського обласного центру зайнятості - задовольнити.

Рішення Свалявського районного суду від 23 липень 2018 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Закарпатського обласного центру зайнятості про скасування наказу про звільнення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 лютого 2019 року.

Головуюча: Судді: