КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 361/4800/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6150/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м. Київ

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Прохоровій В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Селезньової Т.В.,-

встановила:

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики від 13 серпня 2012 року 400 000 грн, 3 % річних за прострочення грошового зобов`язання 35 704 грн 11 коп., інфляційні втрати 375 112 грн 56 коп., всього 810 816 грн 67 коп., а також на відшкодування судових витрат 8 000 грн, всього стягнуто 818 816 грн 67 коп.

У зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення зобов`язань перед ОСОБА_1 , які виникли з договору позики від 13 серпня 2012 року, у зв`язку з проведенням зарахування зустрічних однорідних вимог, що виникли з виконаних ОСОБА_2 як поручителем зобов`язань боржника ОСОБА_1 перед кредитором по кредитному договору від 05 липня 2006 року в межах суми 810 816 грн 67 коп., - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати частково та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали.

Представник ОСОБА_1. проти апеляційної скарги заперечив.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції, враховуючи презумпцію правомірності і дійсності договору, виходив з того, що договір позики був укладений між сторонами, він є дійсний, позика отримана до підписання договору, і з даного договору для позичальника виникли відповідні зобов`язання, які підлягають виконанню.

Оскільки грошове зобов`язання, яке виникло у відповідача за договором позики не виконане, позовні вимоги про стягнення суми позики, інфляційних втрат та трьох відсотків річних є обґрунтованими та доведеними.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції виходив із їх безпідставності.

Рішення суду оскаржується в частині задоволення позовних вимог.

В частині відмови у задоволенні зустрічного позову рішення суду не оскаржується.

З матеріалів справи вбачається, що 30 серпня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 суму в розмірі 400 000 грн 00 коп., що на день укладення цього договору складає 50 000,00 дол. США без нарахування відсотків строком до 13 серпня 2014 року.

Пунктом 3 договору визначено, що виплата повинна бути здійснена готівкою в місті Києві, про що буде свідчити заява про факт повного розрахунку від ОСОБА_1 .

Згідно п. 4 договору грошова сума, вказана в п. 1 цього договору, передана ОСОБА_2 до підписання цього договору.

Відповідно до п. 5 договору якщо ОСОБА_2 позичені гроші до вказаного терміну не виплатить, то ОСОБА_1 має право пред`явити цей договір до стягнення будь-яким шляхом, не забороненим чинним законодавством.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що станом на 04 серпня 2017 року відповідачем грошові кошти за договором позики не повернуті. На підставі ст. 625 ЦК України просив стягнути з відповідача також три відсотки річних та інфляційні втрати.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив припинити зобов`язання перед ОСОБА_1 , які виникли з договору позики від 13 серпня 2012 року у зв`язку із проведенням зарахування зустрічних однорідних вимог, що виникли з виконаних ОСОБА_2 як поручителем зобов`язань боржника ОСОБА_1 перед кредитором по кредитному договору №014/9408/81/38652 від 05 липня 2006 року в межах суми 810 816 грн 67 коп.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що 05 липня 2006 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №014/9408/81/38652.

07 липня 2006 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, за умовами якого ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання перед кредитором відповідати по зобов`язанням боржника ОСОБА_1 , які виникли з умов кредитного договору № 014/9408/81/38652.

У подальшому ОСОБА_2 на виконання умов договору для уникнення штрафних санкцій неодноразово виконував зобов`язання ОСОБА_1 перед кредитором, а саме: за період з 24 квітня 2009 року по 13 серпня 2012 року сплатив як поручитель кошти в якості погашення відсотків по кредиту на загальну суму 249 321 грн 93 коп., у якості погашення тіла кредиту на загальну суму 694 792 грн 14 коп., та амортизаційного дисконту на суму 1 976 грн 99 коп.

ОСОБА_2 зазначає, що виходячи із наведеного між сторонами виникли однорідні зустрічні грошові вимоги, а саме: ОСОБА_2 має до ОСОБА_1 грошову вимогу на суму 946 091 грн 06 коп., яка виникла з виконання ним як поручителем зобов`язань боржника ОСОБА_1 перед кредитором; ОСОБА_1 має до ОСОБА_2 грошову вимогу на суму 810 816 грн 67 коп., яка виникла на підставі договору позики від 13 серпня 2012 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Виходячи із меж доводів апеляційної скарги, рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог, апеляційним судом не переглядається.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за договором позики.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що договір позики від 13 серпня 2012 року укладений без наміру створення правових наслідків, та є фіктивний.

Колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги.

Договір позики від 13 серпня 2012 року ОСОБА_2 не оспорювався.

Пунктом 4 договору позики визначено, що грошова сума, вказана в п. 1 договору, передана ОСОБА_2 до підписання цього договору.

Крім того, пред`явлення зустрічного позову про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, також свідчить про визнання ОСОБА_2 факту укладення договору позики та отримання грошових коштів.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 29 січня 2019 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 23 вересня 2019 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко