Постанова

Іменем України

05 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 824/131/19

провадження № 61-18042ав19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Мартєва С. Ю., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М.,

за участю секретаря судового засідання: Трубникової Ю. О.

учасники справи:

заявник - Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат»,

представник заявника - не з'явився,

стягувач - «Вітковіце Стіл а.с.» [Vitkovice, Steel a.s.] (Чеська республіка),

представник стягувача - Волков О. Ю., адвокат,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Команова Валерія Валерійовича, який діє в інтересахПублічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 вересня 2019 року у складі судді Приходька К. П. у справі за заявою «Вітковіце Стіл а.с.» [Vitkovice, Steel a.s.] (Чеська республіка) в особі адвоката Ключковського Маркіяна Юрійовича про надання дозволу на примусове виконання Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 25 квітня 2018 року у справі AC№323у/2017 за позовом«Вітковіце Стіл а.с.» [Vitkovice, Steel a.s.] (Чеська республіка) до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» (Україна) про стягнення 1 091 616 доларів США, а також витрат зі сплати арбітражного збору,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви

У липні 2019 року «Вітковіце Стіл а.с.» [Vitkovice Steel, a.s.] звернулося до суду із заявою про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 25 квітня 2018 року у справі АС№323у/2017 за позовом «Вітковіце Стіл а.с.» [Vitkovice Steel, a.s.] (Чеська Республіка) до ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» (Україна) про стягнення 1 091 616 доларів США, а також витрат зі сплати арбітражного збору.

Свою заяву мотивувало тим, що 28 січня 2016 року між «Вітковіце Стіл а.с.» [Vitkovice Steel, a.s.] (покупець) та ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» (продавець) було укладено контракт №DMKD/Vitkovice на поставку товару (металопродукції), згідно з яким продавець мав поставити металопродукцію, а покупець мав прийняти та оплатити товар в кількості згідно специфікацій.

Відповідно до Специфікації №2 до контракту сторони домовилися про поставку товару до 25 червня 2016 року.

За цією специфікацією продавець поставив товар, покупцю було виставлено чотири рахунки на загальну суму 3 100 000,00 доларів США, які були сплачені покупцем. Проте, продавець здійснив поставку товару тільки на суму 2 026 236,63 доларів США.

06 липня 2016 року сторони уклали додаткову угоду №5, якою виклали Специфікацію №2 в новій редакції та узгодили загальну вартість товару 2 026 236,63 доларів США, змінивши умови поставки, сторони домовилися припинити обов`язок продавця щодо поставки решти товару на суму 1 073 763,37 доларів США.

Однак, продавець передоплату на суму 1 073 763,37 доларів США не повернув, претензії покупця від 23 червня 2017 року та 31 жовтня 2017 року про повернення передоплати на суму 1 073 763,37 доларів США залишив без задоволення.

22 грудня 2017 року «Вітковіце Стіл а.с.» [Vitkovice Steel, a.s.] звернулося до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з позовом до ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» про стягнення 1 395 408,19 доларів США, а також витрат зі сплати арбітражного збору.

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 25 квітня 2018 року було стягнуто з ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» (Україна, 51925, Дніпровська область, м. Кам`янське, вул. Соборна, 18-б; ідентифікаційний код 05393043) на користь Вітковіце Стіл, а.с. [Vitkovice Steel, a.s.] (Ceskobratrska 3321/46, Maroslavska Ostrave, 70200, Ostrava, Chezh Republic; ідентифікаційний код 27801452) 1 073 763,37 доларів США основного боргу, 4 147,96 - 3% річних, а також 13 705,41 доларів США як відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 1 091 616 доларів США та 74 цента. В іншій частині позову (у розмірі 317 496,86 доларів США) відмовлено. Арбітражний збір у сумі 4 036,22 доларів США покладено на позивача.

Заявник просив суд надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення від 25 квітня 2018 року по справі АС №323у/2017, а також видати виконавчий лист на примусове виконання вищевказаного рішення.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 вересня 2019 року заяву задоволено. Визнано і надано дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 25 квітня 2018 року в справі АС№323у/2017, ухваленого в складі одного арбітра ОСОБА_1 , відповідно до якого стягнуто з ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» на користь Вітковіце Стіл, а.с. [Vitkovice Steel, a.s.] 1 073 763,37 доларів США основного боргу, 4 147,96 доларів США - 3 % річних, а також 13 705,41 доларів США як відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 1 091 616 доларів США та 74 цента.

Стягнуто з ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» (Україна, 51925, Дніпровська область, м. Кам`янське, вул. Соборна, 18-б; ідентифікаційний код 05393043) на користь Вітковіце Стіл, а.с. [Vitkovice Steel, a.s.] (Ceskobratrska 3321/46, Maroslavska Ostrave, 70200, Ostrava, Chezh Republic; ідентифікаційний код 27801452) 960,50 грн. судового збору.

Видано виконавчий лист про стягнення з ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» (Україна, 51925, Дніпровська область, м. Кам`янське, вул. Соборна, 18-б; ідентифікаційний код 05393043) на користь «Вітковіце Стіл, а.с.» [Vitkovice Steel, a.s.] (Ceskobratrska 3321/46, Maroslavska Ostrave, 70200, Ostrava, Chezh Republic; ідентифікаційний код 27801452) 1 073 763,37 доларів США основного боргу, 4 147,96 доларів США - 3 % річних, а також 13 705,41 доларів США як відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 1 091 616 доларів США та 74 цента.

Ухвала мотивована тим, що ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» на підставі частини першої статті 478 ЦПК Українине надано будь-яких обґрунтувань та доказів, які б стали підставою для відмови у задоволенні заяви «Вітковіце Стіл, а.с.» [Vitkovice Steel, a.s.].

Крім цього, на час подачі позову до Міжнародного комерційного арбітражного суду не було порушено справу про банкрутство ПАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат».

Останній не оспорював рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 25 квітня 2018 року у справі АС№323у/2017, а тому на день розгляду заяви про надання дозволу на його примусове виконання воно є чинним.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися: спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном, а також спори підприємств з іноземними інвестиціями і міжнародних об`єднань та організацій, створених на території України, між собою, спори між їх учасниками, а так само їх спори з іншими суб`єктами права України.

Відтак, даний спір міг бути переданий до міжнародного комерційного арбітражу.

Визнання та виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 25 квітня 2018 року у справі АС№323у/2017 за позовом «Вітковіце Стіл а.с.» [Vitkovice Steel, a.s.] (Чеська Республіка) до ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» (Україна) про стягнення 1 395 408,19 доларів США, а також витрат зі сплати арбітражного збору не суперечить публічному порядку України.

Оскільки немає підстав для відмови у визнанні та наданні дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при ТПП України від 25 квітня 2018 у справі АС№323у/2017, суд першої інстанції зробив висновок про задоволення заяви «Вітковіце Стіл, а.с.» [Vitkovice Steel, a.s.].

Надходження апеляційної скарги до Верховного Суду

07 жовтня 2019 року представник ПАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат» - Команов В. В.звернувся до Верховного Суду з апеляційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 вересня 2019 року, в якій просить скасувати вказану ухвалу та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

Ухвалою Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат».

У жовтні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив Ключковського М. Ю., який діє в інтересах «Вітковіце Стіл, а.с.» [Vitkovice Steel, a.s.] на апеляційну скаргу ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат».

Ухвалою Верховного Суду від 07 листопада 2019 року справу призначено до розгляду.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що судом першої інстанції не було враховано, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31 травня 2019 року у справі № 904/2104/19 стосовно ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» відкрито провадження у справі про банкрутство, цього ж дня на сайті Вищого господарського суду було опубліковано оголошення про порушення справи про банкрутство відносно ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат».

Доводи про необхідність відмови у задоволенні заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу з зазначених вище підстав Київський апеляційний суд необґрунтовано відхилив вказавши, що заявник може пред`явити свої вимоги в межах розгляду справи про банкрутство, а тому вказав на те, що його доводи є безпідставними.

На думку представника ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» такий висновок суду першої інстанції є неконкретизованим та таким, що дуже широко тлумачиться, що не узгоджується із критеріями, яким має відповідати судове рішення, визначеними статтею 263 ЦПК України, а при посиланні на спеціальний характер розгляду клопотання про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу Київський апеляційний суд не врахував, що відповідні норми цивільного процесуального законодавства є спеціальними саме по відношенню до загальних положень ЦПК України.

Представником ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» зазначено, що судом не було враховано приписів Закону України «Про банкрутство», статтею 19 якого вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів, отже на його думку на сьогоднішній день виключно до компетенції Господарського суду Дніпропетровської області, у межах справи № 904/2104/19 про банкрутство ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» відноситься розгляд всіх спорів з майновими вимогами до останнього.

На його думку Київський апеляційний суд наведеного не врахував, не надав належної правової оцінки відносинам між сторонами, наявності особливого правового статусу ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» у зв`язку із чим фактично надав дозвіл на виконання рішення під час дії заборони вчиняти будь-які дії та заходи примусового виконання рішення.

Крім того, у апеляційній скарзі зазначено про те, що судом не було розглянуто клопотання представника ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» про відкладення розгляду справи, будь-яких мотивів залишення його без розгляду суд не навів.

У судовому засіданні представник «Вітковіце Стіл, а.с.» [Vitkovice Steel, a.s.] - адвокат Волков О. Ю. підтримав доводи відзиву на апеляційну скаргу, у задоволенні апеляційної скарги просив відмовити, посилаючись на її необґрунтованість.

Представник ПАТ «ДМК» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

31 жовтня 2019 року представником «Вітковіце Стіл, а.с.» [Vitkovice Steel, a.s.] - Ключковським М. Ю було подано відзив на апеляційну скаргу. Стосовно доводів апеляційної скарги про наявність підстав відмови у задоволенні заяви стягувача з підстав відкриття провадження у справі про банкрутство представник стягувача зазначає, що процедури визнання та виконання арбітражного рішення та процедура примусового виконання судових рішень є різними процедурами та відносяться до різних стадій судового провадження та здійснюються різними органами. Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» жодним чином не регулює правовідносини з приводу процедури визнання та надання дозволу на примусове виконання арбітражних рішень в Україні.

У свою чергу, процедура визнання та надання дозволу на примусове виконання арбітражних рішень в Україні регулюється відповідними положеннями Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», Розділу VІІІ ЦПК України, а також міжнародними договорами України, зокрема, Конвенцією.

Зазначені нормативні акти передбачають виключний та достатньо вузький перелік підстав, за яких суд може відмовити у визнанні чи наданні дозволу на примусове виконання арбітражного рішення. При цьому, тягар доказування наявності таких підстав несе боржник.

Враховуючи перелік підстав для відмови у визнанні та виконанні арбітражного рішення, закріплений у ст. 478 ЦПК України, ст. 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», а також ст. V Конвенції, порушення процедури банкрутства боржника не належить до таких підстав. Законодавство про банкрутство також не містить спеціальних положень, що перешкоджають або будь-яким іншим чином впливають на процедуру визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного арбітражу щодо боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство в Україні.

Отже, враховуючи положення законодавства про банкрутство та про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішень арбітражних судів, а також наведені роз`яснення судів вищих інстанцій, ініціювання процедури банкрутства не може бути підставою для відмови у наданні дозволу на примусове виконання арбітражного рішення щодо цього боржника.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 28 січня 2016 року між «Вітковіце Стіл а.с.» [Vitkovice Steel, a.s.] (покупець) та ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» (продавець) було укладено контракт №DMKD/Vitkovice на поставку товару (металопродукції), згідно з яким продавець мав поставити металопродукцію, а покупець мав прийняти та оплатити товар в кількості згідно специфікацій.

Пунктом 10.1 контракту визначено, що у випадку невиконання або неналежного виконання обов`язків передбачених контрактом, сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Також, пунктом 12.1 контракту передбачено, що даний контракт регулюється нормами права України. Конвенція ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів (1980 року) та Конвенція ООН про позовну давність в міжнародній купівлі-продажу товару (1974 року) не застосовуються.

22 грудня 2017 року «Вітковіце Стіл а.с.» [Vitkovice Steel, a.s.] звернулося до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з позовом до ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» про стягнення 1 395 408,19 доларів США, а також витрат зі сплати арбітражного збору.

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 25 квітня 2018 року було стягнуто з ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» на користь Вітковіце Стіл, а.с. [Vitkovice Steel, a.s.] 1 073 763,37 доларів США основного боргу, 4 147,96 - 3 % річних, а також 13 705,41 доларів США як відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 1 091 616 доларів США та 74 цента. В іншій частині позову (у розмірі 317 496,86 доларів США) відмовлено. Арбітражний збір у сумі 4 036,22 доларів США покладено на позивача.

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 24 ЦПК Українипередбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Зазначене кореспондується із положенням частини другої статті 351 ЦПК України, якою врегульовано перелік судів апеляційної інстанції.

Частиною першою статті 367 ЦПК Українивизначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно частини 1 статті 482 ЦПК України надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, здійснюється судом у порядку, встановленому Главою з Розділу ІХ ЦПК України з особливостями, передбаченими статтею 482 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу - це поширення законної сили такого рішення на території України і застосування засобів примусового виконання в порядку встановленому ЦПК України.

Провадження у справах про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу визначено главою 3 розділу IX ЦПК України «Визнання та виконання рішень іноземних судів, міжнародних комерційних арбітражів в Україні, надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів».

Відповідно до положень статті 474 ЦПК Українирішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

У разі якщо визнання та виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

За змістом статті 478 ЦПК Українита статті 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо сторона, проти якої воно спрямоване, подасть суду доказ того, що: а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, за законом держави, де рішення було винесено; або б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; ґ) або рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято. У визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути відмовлено, якщо суд визнає, що відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу або визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні і виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти заяви стягувача.

Колегія суддів зазначає, що компанія Вітковіце Стіл, а.с. [Vitkovice Steel, a.s.] звернулась до суду із заявою про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 25 квітня 2018 року у справі АС№323у/2017у межах встановленого законом строку, заявником до заяви долучено документи згідно з переліком, передбаченим статтею 476 ЦПК України, на час звернення до суду із заявою про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 25 квітня 2018 року вступило в законну силу, було остаточним для сторін та підлягало негайному виконанню, ПАТ «ДМК» та Вітковіце Стіл, а.с. [Vitkovice Steel, a.s.] були належним чином повідомлені про арбітражний розгляд, надавали свої відзиви на заяву, контракти, які містять арбітражне застереження недійсними не визнавалися, а рішення винесено арбітражним судом щодо спору, передбаченого арбітражною угодою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду та надання дозволу на його виконання та видачу виконавчого листа. Підстав для відмови у задоволенні заяви судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги представника ПАТ «ДМК» щодо неврахування Київським апеляційним судом приписів Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», статтею 19 якого вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів, та віднесення виключно до компетенції Господарського суду Дніпропетровської області, у межах справи № 904/2104/19 про банкрутство ПАТ «ДМК» розгляду всіх спорів з майновими вимогами до останнього не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Процедура визнання та виконання рішення - це окремий вид непозовного цивільного судочинства. Законодавство не передбачає іншого порядку, або будь-яких виключень із встановленого ЦПК порядком надання дозволу та примусове виконання міжнародного арбітражу. Зокрема, наявність процедури банкрутства підприємства - боржника, не виключає можливості примусового виконання рішення міжнародного арбітражу.

Визнання та надання дозволу на примусове виконання арбітражних рішень в Україні регулюється відповідними положеннями Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», Розділу VIII ЦПК, а також міжнародними договорами України, зокрема, Нью-Йоркською Конвенцією про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року.

Зазначені нормативні акти передбачають виключний та достатньо вузький перелік підстав, за яких суд може відмовити у визнанні чи наданні дозволу на примусове виконання арбітражного рішення. Порушення процедури банкрутства боржника не належить до таких. Законодавство про банкрутство також не містить спеціальних положень, що перешкоджають або будь-яким іншим чином впливають на ініціювання процедури надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного арбітражу щодо боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство в Україні. Дана позиція підтверджується судовою практикою судів вищої інстанції та закріплена в Узагальненнях про практику розгляду справ оспорювання рішень МКАС при ТПП України та про визнання та виконання рішень міжнародних та іноземних арбітражів, викладених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2015 року №11.

Так, у п. 9 вказаних Узагальнень зазначено, що суди також повинні мати на увазі, що порушення справи про банкрутство і звернення кредитора до господарського суду з вимогою про визнання кредитних вимог за іноземним рішенням не є підставою для відмови у вирішенні заяви про визнання та звернення до виконання зазначеного іноземного рішення).

Також слід зазначити, що відповідно до частини четвертої статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, в даному ж випадку Київським апеляційним судом вирішувалось питання визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, майновий спір з вимогами до боржника між сторонами у цій справі був вирішений до моменту порушення провадження у справі про банкрутство.

Більш того арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і виконується на території України з дотриманням спеціальної процедури, порушень якої не встановлено.

Отже, враховуючи положення законодавства про банкрутство та про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішень іноземних арбітражних судів, ініціювання процедури банкрутства не може бути підставою для відмови у наданні дозволу на примусове виконання арбітражного рішення щодо цього боржника.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що висновок Київського апеляційного суду про те, що процесуальна процедура розгляду клопотання про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу є спеціальною є неконкретизованим та таким, що дуже широко тлумачиться не заслуговують на увагу, адже Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Колегія суддів вважає, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що Київським апеляційним судом було порушено норми процесуального права, а саме знехтувано правом ПАТ «ДМК» у розгляді питання про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 06 вересня 2019 року ПАТ «ДМК» отримало повідомлення про час та місце розгляду справи призначеного на 20 вересня 2019 року на 11 годину.

19 вересня 2019 року представником ПАТ «ДМК» - адвокатом Комановим В. В. було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю представника у інших судових засіданнях, але належних доказів на підтвердження вказаного надано не було.

У апеляційній скарзі представник ПАТ «ДМК» вказував на те, що суд взагалі не розглянув клопотання про відкладення розгляду справи та не навів будь-яких мотивів залишення його без задоволення.

Однак, із протоколу судового засідання від 20 вересня 2019 року та звукозапису судового засідання вбачається, що суддею поставлено на розгляд клопотання про відкладення розгляду справи, заслухано думку представника «Вітковіце Стіл, а.с.» [Vitkovice Steel, a.s.] - адвоката Волкова О. Ю. стосовно даного клопотання та ухвалено розглядати заяву без участі представника ПАТ «ДМК», оскільки він належним чином повідомлений та подав до суду заперечення на заяву «Вітковіце Стіл, а.с.» [Vitkovice Steel, a.s.]. Крім того, ПАТ «ДМК» є юридичною особою, а тому не позбавлена можливості направити іншого представника в судове засідання.

Відповідно до частини першої-другої статті 477 ЦПК України заява про визнання та надання дозволу виконання міжнародного комерційного арбітражу розглядається суддею одноособово протягом двох місяців з дня її надходження до суду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Неявка сторін чи однієї із сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду заяви.

Таким чином колегія суддів доходить висновку, що Київський апеляційний суд провів розгляд справи за відсутністю особи, яка була належним чином повідомлена проте не з`явилась в судове засідання, що відповідає правилам абзацу 2 частини першої статті 477 ЦПК України.

Крім того колегія суддів вважає за доцільне зазначити, що Верховний Суд, який діє в даному випадку як суд апеляційної інстанції, належним чином повідомив всіх учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, надав можливість представникам ознайомитись з доводами апеляційної скарги, відзиву на неї, подати на неї усні та письмові пояснення, а також пояснення по суті заяви. Обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Вирішуючи питання про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, суд не може оцінювати його правильність по суті чи вносити будь-які зміни до його змісту, а перевіряє лише дотримання строків звернення з клопотанням, дотримання вимог процесуального закону щодо його форми і змісту та наявність обставин, які можуть бути підставою для відмови в задоволенні заяви.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення Апеляційним судом міста Києва норм процесуального права.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із статтею 375 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали Апеляційного суду міста Києва - без змін.

Керуючись статтями 24, 351, 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 20 вересня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено та підписано 16 грудня 2019 року.

Судді: Є. В. Петров

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко