Номер провадження: 22-ц/813/7587/19
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника АТ «Альфа Банк» - адвоката Борщенка К.Ю.,

представника ОСОБА_1 адвоката Главацького Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа Банк», на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2019 року про закриття провадження у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановив:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

07 серпня 2019 року до суду від ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшла заява про закриття провадження у справі.

Заява мотивована тим, що у справі відсутній предмет спору, оскільки 13.05.2019 року за ПАТ «Укрсоцбанк» зареєстровано право власності на нерухомість, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі іпотечного застереження.

Крім того, окремою заявою представник ОСОБА_1 вказав, що офісне приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , виникло внаслідок реконструйованої квартири АДРЕСА_3 за цією ж адресою та є предметом іпотеки.

У судовому засіданні 07 серпня 2019 року представник відповідача ОСОБА_2 підтримав подану заяву про закриття провадження у справі.

Представник позивача ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, з посиланням на те, що предметом даного спору є нежитлове офісне приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в той час, як за АТ «Укрсоцбанк» на підставі іпотечного застереження було визнано право власності на житлове приміщення: квартиру АДРЕСА_4 , що не є тотожним з предметом спору.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2019 року заяву ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про закриття провадження у справі було задоволено.

Закрито провадження у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В апеляційній скарзі відповідач АТ «Укрсоцбанк» ставить питання про скасування ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2019 року про закриття провадження у справі та постановлення нової, якою справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В ході апеляційного розгляду за заявою представника АТ «Укрсоцбанк» адвоката Борщенка К.Ю., в порядку ст. 55 ЦПК України, ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.12.2019 року було замінено позивача і заявника апеляційної скарги АТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Альфа Банк».

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що згідно п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У підготовчому судовому засіданні 28.08.2018 року судом було прийнято заяву від 20.08.2018 року про зміну позовних вимог, відповідно до якої позивач просив визнати офіс, загальною площею 41,5 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_1 , предметом іпотеки, переданого в забезпечення зобов`язання та продати його на прилюдних торгах.

З матеріалів справи вбачається, що АТ «Укрсоцбанк» на час постановлення оскаржуваної ухвали суду був власником квартири АДРЕСА_4 , що підтверджується інформаційної довідкою №173366433 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.4-5).

При цьому суд виходив із того, що сторони погодилися з тим, що офісне приміщення, що є предметом спору, є реконструйованою квартирою, на яку зареєстровано право власності за АТ «Укрсоцбанк».

Таким чином, предметом спору є нежитлове приміщення офісу, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , в той час як за позивачем було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_4 .

З цих підстав, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що предмет спору тотожний предмету права власності позивача, зареєстрованого на підставі іпотечного застереження, у зв`язку з чим закрив провадження у справі.

Однак, апеляційний суд вважає, що такий висновок суду першої інстанції є помилковим, та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, а тому у суду не було правових підстав, передбачених нормами процесуального права, для закриття провадження у справі.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 , ПАТ «Укрсоцбанк» ставив питання про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 02.08.2007 р., посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. за р. № 10408, а саме квартиру під АДРЕСА_5 та належить на праві власності іпотекодавцю ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 22.08.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. за р. № 10403.

Позов позивач просив задовольнити, шляхом визнання права власності на вказаний предмет іпотеки за ПАТ «Укрсоцбанк», із встановленням ціни на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом, - в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсоцбанк».

Так, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2015 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» було задоволено частково (т.1, а.с. 71-72).

17 травня 2016 року рішенням апеляційного суду Одеської області рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2015 року, в частині позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, було змінено (т.1, а.с. 173-177).

Однак, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2016 року були скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1, а.с. 235-238).

У своїй ухвалі суд касаційної інстанції зазначив, що звертаючись до суду з указаним позовом, банк просив звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру під АДРЕСА_4 .

В свою чергу, апеляційним судом у вищевказаному судовому рішенні було встановлено, що ОСОБА_1 змінила статус іпотечного нерухомого майна, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нежитлові приміщення офісу від 18 липня 2012 року.

Однак, змінюючи рішення суду першої інстанції та звертаючи стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності за банком на нежитлове приміщення офісу, який розташований по АДРЕСА_2 , апеляційний суд не врахував, що така вимога не заявлялась позивачем під час звернення до суду першої інстанції, при цьому вказаний предмет іпотеки не зазначений у договорі, змін до іпотечного договору також не було внесено, крім того сторонами було надано звіти про оцінку майна, які, в залежності від статусу такого майна, є різні.

Після повернення справи до суду першої інстанції, 20 серпня 2018 року Банк подав заяву про зміну позовних вимог, відповідно якої просив визнати офіс, загальною площею 41,5 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_1 , предметом іпотеки, переданого в забезпечення зобов`язання та продати його на прилюдних торгах (т.2, а.с. 34-40).

У підготовчому засіданні 28.08.2018 року судом було прийнято заяву від 20.08.2018 року про зміну позовних вимог (т.2, а.с. 115-116).

Як вбачається з інформаційної довідки №173366433 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна АТ «Укрсоцбанк» на час постановлення оскаржуваної ухвали, був власником квартири АДРЕСА_4 .

Однак, як було вказано вище, колегія суддів зазначає, що предметом спору є нежитлове приміщення офісу, що розташоване за адерсою: АДРЕСА_2 , в той час, як за позивачем було зареєстровано право власності на квартиру.

Крім того, ухвалою Приморського районного суду від 31 липня 2019 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , було відмовлено у задоволенні заяви про закриття провадження у справі з посиланням на те, що предмет спору відрізняється від предмету права власності позивача (т.3, а.с. 27).

Таким чином, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що предмет спору відрізняється від предмету права власності позивача, та передчасно постановив ухвалу про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Також колегія суддів вважає за необхідне вказати, що на день розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції, право власності за АТ «Укрсоцбанк» на квартиру АДРЕСА_4 скасовано і власником зазначена ОСОБА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 180212134 (т.3, а.с.132).

Тобто, на даний час АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк», не є ні власником квартири АДРЕСА_4 , ні приміщення офісу, що розташоване за адерсою: АДРЕСА_2 , та яке є предметом спору, по якому провадження у справі незаконно закрито.

Стаття 6 Європейської конвенції про захист прав людини (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд. Вона закріплює принцип верховенства закону, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини невід`ємними частинами «права на суд» слід розглядати, зокрема, наступні вимоги: вимога «змагальності процесу відповідно до статті 6 Конвенції передбачає наявність можливості бути поінформованим і коментувати зауваження або докази, представлені протилежною стороною, в ході розгляду; право на «публічне слухання», що передбачає право на усне слухання і особисту присутність сторони в цивільному судовому процесі перед судом (Екбатані проти Швеції (Ekbatani у. Sweden, 26 травня 1988 p., номер заяви 10563/83, пп. 24- 33); право на ефективну участь (Т. та V проти Сполученого Королівства, 16 грудня 1999 р. номер заяв 24724/94; 24888/94, пп. 83-89).

Стаття 6 Конвенції головним чином служить для визначення того, чи були надані заявнику достатні можливості викласти свою позицію і оскаржити докази, які він вважав недостовірними, а не для того, щоб оцінювати правильність або неправильність рішення, прийнятого національними судами (Каралевічус проти Литви (Karalevicius v. Lithuaniaі), 6 червня 2002 p., номер заяви 53254/99).

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у відповідності до вимог процесуального права.

У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 379, ст.ст. 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа Банк», задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2019 року про закриття провадження у справі скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24.12.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Т.В. Цюра