ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/325/19 Справа № 183/4356/17 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства Укртрансгаз в особі Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів, Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з уточненим позовом до ПАТ Укртрансгаз в особі Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів, Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності.

Вказували, що з 1987 року їх покійний батько та чоловік ОСОБА_4 працював в Дніпропетровському лінійному виробничому управлінні магістральних газопроводів, яке в подальшому було реорганізовано та обєднано з Запорізьким лінійним управлінням магістральних газопроводів. В 1994 році його відряджено до м.Новомосковська Дніпропетровської області, де по приїзду він з сімєю заселився до житлового будинку №61-в по вул.Польова, який знаходився поблизу газорозподільної станції. Зазначений будинок знаходиться в оперативному користуванні Запорізького ЛВУМГ філії УМГ «Харківтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз», зі згоди якого всіх членів сімї зареєстровано за даною адресою.

Зазначали, що 17 січня 2011 року ОСОБА_4 помер. Впродовж багатьох років вони постійно, безперервно доглядали за будинком та забезпечували збереження його цілісності і придатності до використання та проживання, провели у ньому косметичний ремонт, заміну даху, вікон, дверей, здійснювали догляд за прибудинковою територією, встановили новий паркан. Відповідач до теперішнього часу не претендує на домоволодіння, не заявляє прав та жодного бажання нести обовязок по його утриманню, повністю втратив інтерес до будинку та перестав утримувати його у сфері свого господарського відання.

Посилаючись на вказані обставини просили визнати за кожним із них право власності на 1/3 частину житлового будинку загальною площею 98,6 кв.м, житловою площею 47,5 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул.Польова, буд.61-в, в м. Новомосковську Дніпропетровської області.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Визнано за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 право власності за кожним по 1/3 частині житлового будинку «А», загальною площею 98,6 кв.м, житловою площею 47,5 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: прибудова а1, а1-1, сарай Б, погріб В, вхід в погріб, гараж Г,Д, паркан №1, хвіртка №2, замощення І, який розташований по вул.Польова, буд.61-в м.Новомосковськ Дніпропетровської області.

В апеляційній скарзі Міністерство енергетики та вугільної промисловості України просить скасувати рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з Запорізьким ЛВУМГ філії УМГ Харківгазтранс ПАТ Укргазтранс, члени його сімї знали, що власником спірного будинку є роботодавець; відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 02 лютого 2018 року власником житлового будинку №61В по вул.Польова (Артема) є Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, факт добросовісного та відкритого володіння позивачами не підтверджено.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 надали відзив на апеляційну скаргу, в якому просили залишити рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2018 року без змін.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2018 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 з 1994 року перебував у трудових відносинах з Запорізьким ЛВУМГ філії УМГ «Харківтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз» та разом з сімєю проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1 (Артема) в м. Новомосковську.

17 січня 2011 року ОСОБА_4 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.13).

Реєстрація місця проживання дружини померлого - ОСОБА_1 з травня 1994 року по вул.Артема, буд.61-в в м.Новомосковську Дніпропетровської області підтверджується відміткою у її паспорті (а.с.5).

Згідно довідки №47/2017, виданої Запорізьким лінійним виробничим управлінням магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз», ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

12 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз» з заявою про передачу їй у приватну власність житлового будинку №61-в по вул.Польова в м.Новомосковську Дніпропетровської області (а.с.6).

Листом відповідача №1198/07-01 від 23 червня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у передачі в приватну власність житлового будинку, який знаходиться в оперативному користуванні Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз», у звязку з тим, що в ПАТ «Укртрансгаз» не створювався орган уповноважений здійснити приватизацію (а.с.7).

Згідно копії Наказу Мінстерства енергетики та вугільної промисловості України №642 від 10 жовтня 2016 року, наказано керівнику ПАТ Укртрансгаз забезпечити в установленому законодавством порядку безоплатну передачу з балансу Укртрансгаз у комунальну власність територіальної громади м.Новомосковська Дніпропетровської області державного майна: 2 житлових будинка з господарськими будівлями та спорудами, розташованих у Дніпропетровській області м.Новомосковськ вул.Польова (Артема), буд. 61б та буд. 61в, що обліковується на балансі філії УМГ «Харківтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз» (а.с.52).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 та її діти ОСОБА_3, ОСОБА_2 з 1994 року безперешкодно користуються нерухомим майном та продовжують відкрито, постійно ним володіти з 1994 року, що дає підстави визнати позивачів власниками нерухомого майна у рівних частках, з підстав зазначених в ст. 344 ЦК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (частина четверта статті 344 ЦК України).

У пункті 9 постанови пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 роз'яснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Отже, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати по відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з Запорізьким ЛВУМГ філії УМГ Харківгазтранс ПАТ Укргазтранс, він та члени його сімї вселилися у спірний житловий будинок за згоди Запорізького ЛВУМГ філії УМГ Харківгазтранс ПАТ Укргазтранс та не могли не знати, що реєструються в житловому будинку, що належить на праві господарського відання Запорізького ЛВУМГ філії УМГ Харківгазтранс ПАТ Укргазтранс.

Крім того, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.27) власником житлового будинку 61в, вул.Артема, м.Новомосковськ Дніпропетровської області є Міністерство енергетики та вугільної промисловості України.

Розглядаючи справу та застосовуючи як підставу для задоволення позову ст.344 ЦК України, суд першої інстанції не врахував, що позивачі не довели підстав для визнання права власності на зазначене нерухоме майно за набувальною давністю, оскільки не могли не знати, що реєструються в житловому будинку, що належить на праві господарського відання Запорізького ЛВУМГ філії УМГ Харківгазтранс ПАТ Укргазтранс, право власності на спірний житловий будинок зареєстроване за Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, а сам по собі факт користування позивачами даним житлом та проведення ремонтних робіт у будинку не є підставою для виникнення у них права власності за набувальною давністю.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлене без дотримання зазначених вище вимог законодавства, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Керуючись ст.ст.374,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2018 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства Укртрансгаз в особі Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів, Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_5