П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 січня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді: Кожух О.А.,

суддів - Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.

за участю секретаря - Юрочко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Шпуганич Василь Петрович, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 29 жовтня 2018 року (головуючий суддя Деметрадзе Т.Р.) про відмову в задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення в справі за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кузьо Галини Василівни, ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та скасування рішення, -

встановив:

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати неправомірними дії приватного нотаріуса Ужгородського МНО Кузьо Г.В. щодо реєстрації права власності та скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 1/2 частини нерухомого майна та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 11 жовтня 2018 року було задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову - накладено арешту на нерухоме майно, що знаходиться в АДРЕСА_1 та складається з станції технічного обслуговування, літ «З», загальною площею 621,4 кв.м.; автомийки, літ «К», загальною площею 56,1 кв.м.; магазину, літ «Л», загальною площею 228,3 кв.м., яке належить ОСОБА_1, та заборонено його відчуження у будь-який спосіб.

22.10.2018 представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Шпуганич В.П. подав заяву про зустрічне забезпечення, у якій просив вжити по даній справі зустрічне забезпечення шляхом зобов'язання ОСОБА_3 внести на депозитний рахунок суду грошові кошти в сумі 1 000 000 грн. Заява мотивована тим, що зустрічне забезпечення слід вжити з метою сприяння усуненню потенційних збитків та інших ризиків, пов'язаних із забезпеченням позову.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 29 жовтня 2018 року в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - Шпуганича В.П. про зустрічне забезпечення відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Шпуганич В.П. - просить ухвалу місцевого суду скасувати та увалити постанову про задоволення його заяви про зустрічне забезпечення. Скарга мотивована тим, що суд не врахував потенційних ризиків, які зазнає чи може зазнати відповідач ОСОБА_1

Представник апелянта в судовому засіданні апеляційного суду просив задовольнити апеляційну скаргу.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 76, 77. 79).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості.

З даним висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд з огляду на таке.

Так, відповідно до ч.ч.1-3 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Тобто, за загальним правилом застосування зустрічного забезпечення є правом, а не обов'язком суду. Випадки обов'язкового застосування зустрічного забезпечення передбачені ч.3 ст. 154 ЦПК України, що по даній справі не мало місця.

Згідно з ч.5 ст. 154 ЦПК України розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову.

З аналізу ст. 154 ЦПК України, з врахуванням принципу змагальності цивільного процесу, слідує, що подаючи заяву про зустрічне забезпечення, відповідач повинен належним чином обґрунтувати існування потенційних ризиків спричинення відповідачу певних збитків (зокрема вказати правову природу таких збитків, їх можливий розмір тощо), які можуть бути спричинені внаслідок вжиття судом заходів забезпечення позову.

Однак заява ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення не містить жодного обґрунтування в чому саме полягає потенційна можливість спричинення йому збитків (їх правова природа) внаслідок життя заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача та заборони його відчуження. Апеляційна скарга також не містить такого обґрунтування, а лише містить загальне посилання на норми ЦПК України та існування потенційних ризиків спричинення відповідачу певних збитків без жодної конкретизації.

За таких обставин, суд вірно відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення у зв'язку з його необґрунтованістю.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Шпуганич Василь Петрович - залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 29 жовтня 2018 року про відмову в зустрічному забезпеченні залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 04 лютого 2019 року.

Головуюча:

Судді: