Справа № 630/566/18
Провадження № 2/630/17/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2019 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Малихіна О.О.,

за участю секретаря Косенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 630/566/18 (провадження №2/630/17/19) за позовною заявою, поданою ОСОБА_1 представником ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Люботинської міської ради Харківської області, третя особа приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 про визнання за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 30,80 кв.м., житловою площею 13,50 кв.м., підсобною площею 8,50 кв.м., холодною площею 8,80 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Лассаля, 10, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер 25 січня 2018 року,

встановив:

В обґрунтування заявленого позову представник позивача вказував, що житловий будинок, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Лассаля, 10, був побудований її дідом ОСОБА_6, однак не був зареєстрований, та після його смерті почав належати її бабусі ОСОБА_7, яка за життя право власності на житловий будинок так і не оформила. Вказаний житловий будинок після смерті ОСОБА_7 успадкував її син та батько позивача по справі ОСОБА_5. Після його смерті позивач прийняла спадщину у виді житлового будинку, оскільки подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Проте у видачі свідоцтва про право власності на спадщину їй було відмовлено, в звязку з тим, що вказаний житловий будинок не був зареєстрований за спадкодавцем. Саме тому вона була змушена звернутися з даним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, але її представник ОСОБА_1 подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вказував, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, але подала до суду заяву про визнання позову в повному обсязі та проведення розгляду справи за її відсутності. В своїй заяві відповідач не заперечувала проти задоволення позовних вимог, викладених в позові.

Люботинська міська рада Харківської області до суду подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи за позовом ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом без участі її представника за наявними доказами згідно чинного законодавства.

Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 надіслала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, вказувала що заперечень проти позову ОСОБА_2 про визнання права власності вона не має.

В судовому засіданні встановлене наступне.

Спірним є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, житловою площею 13,50 кв.м., загальною площею 30,80 кв.м. із господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Лассаля, 10, право власності на який згідно із довідкою КП «Люботинське БТІ» №45а від 26 квітня 2018 року не зареєстровано, що також підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №134378563 від 15 серпня 2018 року.

Так відповідно до копії договору на право забудови земельної ділянки від 08 січня 1947 року, посвідченого державним нотаріусом нотаріальної контори м. Люботина Харківської області та зареєстрованого в Люботинському комунгоспі 20 січня 1947 року за реєстровим номером №37/976, земельна ділянка, що розташована за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Лассаля, 10, була передана для будівництва ОСОБА_6.

Як вбачається з копії технічного паспорту, виготовленого КП «Люботинське БТІ» на замовлення ОСОБА_2 станом на 26 квітня 2018 року, на земельній ділянці за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Лассаля, 10, були побудовані в 1958 році: житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 30,80 кв.м, житловою площею 13,50 кв.м, підсобною площею 8,50 кв.м., холодною площею 8,80 кв.м. з верандою літ. «а», та з ґанком літ. «а1», а також сарай літ. «Д», погріб літ. «дп», навіс літ. «Ж», вбиральня літ. «З», колонка літ. «К», огорожа 1-4.

Станом на 1958 рік питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Таким чином, з моменту завершення будівництва житлового будинку ОСОБА_6 набув статусу власника житлового будинку та він набув право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Лассаля, 10, був збудований та набутий ОСОБА_6 одноособово.

24 лютого 1966 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія VI-ЯР №301309, виданого Люботинським міським бюро ЗАГС 26 лютого 1966 року, актовий запис про смерть №54.

Враховуючи, що ОСОБА_6 помер 24 лютого 1966 року, тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обовязків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В звязку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року.

Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Лассаля, 10, після смерті ОСОБА_6 відкрилася 24 лютого 1966 року.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР (редакції 1963 року) визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини та вчинив зазначені дії протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Спадкоємцем на відкриту після смерті ОСОБА_6 спадщину є його дружина ОСОБА_8, що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, той з подружжя котрий залишився, батьки померлого.

Відповідно до повідомлення Харківського обласного державного нотаріального архіву №3724/01-21 від 29 грудня 2018 року за наявними в архіві даними, згідно із записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ за 1966-1995 роки Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців померлого 24 лютого 1966 року ОСОБА_6 до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Факт родинних відносин між ОСОБА_6 та його дружиною ОСОБА_8 підтверджується копією свідоцтва про одруження серія ЯС №712100, виданого Крисинською сільською радою Богодухівського району Харківської області 31 травня 1950 року.

Спадщину у виді житлового будинку, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Лассаля, 10, після смерті ОСОБА_6 прийняла його дружина ОСОБА_8, оскільки фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, та використовувала житловий будинок для проживання, що підтверджується копією книги для реєстрації місця проживання громадян за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Лассаля, 10.

Також факт прийняття спадщини ОСОБА_6 його дружиною ОСОБА_8 підтверджується копією договору про постачання електричної енергії в домоволодіння, що розташоване за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Лассаля, 10 від 14 квітня 1966 року.

Як вбачається із повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №3 від 04 січня 2019 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області та копії актового запису №58 про укладення шлюбу від 26 квітня 1986 року, наданих на запит суду ОСОБА_8 26 квітня 1986 року зареєструвала шлюб та змінила своє прізвище з «Гамаюнової» на «Овчаренко» .

22 листопада 1999 року ОСОБА_7 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ВЛ №192818, виданого Люботинським міським відділом РАГС Харківської області 23 листопада 1999 року, актовий запис про смерть №508.

Спадкоємцем на відкриту після смерті ОСОБА_7 спадщину її син ОСОБА_5, що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, той з подружжя котрий залишився, батьки померлого.

Згідно із повідомленням Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №1567/02-14 від 27 грудня 2018 року, після смерті ОСОБА_7, померлої 22 листопада 1999 року до нотаріальної контори в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини звернувся син спадкодавця ОСОБА_5. Інших заяв про прийняття або про відмову від спадщини в шестимісячний строк в нотаріальній конторі не зареєстровано, свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям ОСОБА_7 не видавалися.

Факт родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_7 та спадкоємцем ОСОБА_5 підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №2 від 20 лютого 2018 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Тобто відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (редакції 1963 року) після смерті ОСОБА_7 ОСОБА_5 прийняв спадщину у виді житлового будинку, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Лассаля, 10, оскільки подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, але право власності на нього він не оформив.

25 січня 2018 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ВЛ №622883, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис про смерть №37.

Відповідно до положень ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємцем на відкриту спадщину, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Лассаля, 10, після смерті ОСОБА_5 є його донька ОСОБА_2, що відповідає ст. 1261 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, той з подружжя, який пережив спадкодавця, батьки померлого.

З матеріалів спадкової справи, яка надана на запит приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4, вбачається, що після смерті ОСОБА_5, померлого 25 січня 2018 року до приватного нотаріуса в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини звернулася донька померлого ОСОБА_2, а також із заявою про відмову від спадщини на користь доньки ОСОБА_2 звернулася дружина спадкодавця ОСОБА_3, інших заяв від спадкоємців ОСОБА_5 не надходило. Проте ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку було відмовлено, так як відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Спадщину у виді житлового будинку, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Лассаля, 10, після смерті ОСОБА_5 прийняла його донька ОСОБА_2, оскільки подала до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_2 та спадкодавцем ОСОБА_5 підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-ВЛ №272984, виданого Люботинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 09 серпня 1994 року, копією свідоцтва про шлюб серія І-ВЛ №289700, виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 07 липня 2016 року.

Таким чином суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 є єдиною спадкоємицею, яка прийняла після смерті свого батька ОСОБА_5 спадщину у виді житлового будинку з господарським будівлями і спорудами, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Лассаля, 10, а тому задовольняє позов повністю і визнає за позивачем право власності на вказаний житловий будинок в поряду спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер 25 січня 2018 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 524, 525, 529, 549, ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 1220, 1261, 1269 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 77, 263, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданий Люботинським МС ГУДМС України в Харківській області 17 серпня 2016 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків №, право власності на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 30,80 кв.м., житловою площею 13,50 кв.м., з верандою літ. «а», ґанком літ. «а1», господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Лассаля, 10, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер 25 січня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його складання мають право подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 08 лютого 2019 року.

Суддя О. О. Малихін