Ухвала

Іменем України

28 січня 2019 року

місто Київ

справа № 307/2653/16-ц

провадження № 61-981ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, в якому просив визнати автомобіль марки «Hyundai Tucson» об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та стягнути з відповідачки на його користь компенсацію ринкової вартості Ѕ частини зазначеного автомобіля в сумі 119 436, 50 грн; припинити право власності відповідачки на Ѕ частину житлового будинку, розташованого на АДРЕСА_1, стягнувши компенсацію ринкової вартості зазначеної частини нерухомого майна в розмірі 21 414, 50 грн; зменшити йому на 21 414, 50 грн розмір компенсації за Ѕ частину автомобіля «Hyundai Tucson», визначивши остаточно такий розмір компенсації у розмірі 98 022, 00 грн, а також визнати за ним право власності на Ѕ частину житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1, щодо якої право власності відповідачки припинено.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 травня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано автомобіль марки «Hyundai Tucson» об'єктом права спільної сумісної власності подружжя; припинено право власності ОСОБА_1 на Ѕ частину житлового будинку, розташованого на АДРЕСА_1 та визнано на цю частину житлового будинку право власності за ОСОБА_2; суму в розмірі 91 200, 50 грн, яка підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, як компенсація ринкової вартості Ѕ частини автомобіля, зменшено на суму у розмірі 21 415, 50 грн компенсації Ѕ частини житлового будинку, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості автомобіля марки «Hyundai Tucson» в розмірі 69 786, 00 грн.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року рішення суду Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 травня 2018 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля марки «Hyundai Tucson»у розмірі 91 200, 50 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 02 січня 2019 року із застосуванням засобів поштового зв'язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Закарпатського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року в частині стягнення з неї вартості Ѕ частини автомобіля у розмірі 91 200, 50 грн.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд зробив висновок про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2019 року (на час подання касаційної скарги) - 1 921, 00 грн.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України ця справа за зазначеним спором не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Предметом спору в цій справі є визнання права спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки «Hyundai Tucson» (як встановлено судом апеляційної інстанції, ринкова вартість автомобіля становить 182 401, 00 грн) та на житловий будинок (ринкова вартість якого становить 42 829, 00 грн). Зазначена справа не становить значної складності для вирішення судами та не належить до винятків із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

У касаційній скарзі не містяться посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та з'ясовано, що зазначені обставини відсутні.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справі: «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, заява № 26737/95).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Верховний Суд наголошує на тому, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжяза касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний