ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5719/19 Справа № 191/2700/18 Суддя у 1-й інстанції - Гречко Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макаров М.О.

за участю секретаря - Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційними скаргами

Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу

Швець Руслана Олеговича

Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк",

на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича, третя особа: Синельниківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. 2-4), який в подальшому уточнила (а.с. 39-42), в якому просить визнати виконавчий напис від 01 листопада 2017 року № 18304, вчинений приватним нотаріусом Швець Р.О. про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором від 16 травня 2013 року в розмірі 173 886,50 грн., таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути солідарно з відповідачів завдану моральну шкоду в розмірі 70 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 року, залишеному без змін апеляційним судом Дніпропетровської області, було відмовлено ПАТ ККА «Приватбанк» в задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. Не бажаючи виконувати судове рішення ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про стягнення з позивача заборгованості в позасудовому порядку на підставі виконавчого напису. Приватний нотаріус в свою чергу, не перевіривши надані документи і безспірність стягненої заборгованості, вчинив виконавчий напис про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 173886,50 грн. 20 лютого 2018 року на підставі вказаного виконавчого напису було відкрите виконавче провадження ВП №558363 і винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи позивача, яка була направлена за місцем роботи останньої. Позивач вважає, що неправомірними діями відповідачів їй завдана моральна шкода, яка виразилася в щоденних переживаннях, тривозі, важкості виконання повсякденних обов`язків, почуттях образи, приниженні гідності, побоюванні щодо майбутнього матеріального стану. Все це призвело до порушення сну, швидкої втомленості, зниженню настрою, дратівливості тощо.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2019 року заявлені позовні вимоги задоволено частково. Визнано виконавчий напис № 17204 від 01 листопада 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» не сплаченої в строк за кредитним договором № б/н від 16 травня 2013 року заборгованості в загальному розмірі 173886 (сто сімдесят три тисячі вісімсот вісімдесят шість) грн. 50 коп., таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», , та з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , завдану моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. Та вирішено питання щодо судових витрат /а.с. 55-56/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ПН КМНО Швець Р.О., подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині задоволених вимог щодо солідарного стягнення з відповідачів моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. та судових витрат скасувати, посилаючись на те, що судом неправильно встановлені обставини справи відносно приватного нотаруса, порушено норми матеріального та процесуального права /а.с. 58-60/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням АТ КБ "Приватбанк", подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині задоволених вимог щодо солідарного стягнення з відповідачів моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. та судових витрат скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині, посилаючись на те, що судом порушено порядок, встановлений для вирішення питання, допущено неповноту судового розгляду, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи /а.с. 73-75/.

Позивач своїм правом на подання відзивів на апеляційні скарги ПН КМНО Швець Р.О. та АТ КБ "Приватбанк" не скористалась.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ПН КМНО Швець Р.О. підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга АТ КБ "Приватбанк" підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16 травня 2013 року в загальному розмірі 40706,06 грн. з посиланням на те, що ОСОБА_1 договору з банком не укладала, жодних документів для отримання кредиту не надавала, кредитну картку не отримувала.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2017 року зазначене рішення суду першої інстанції було залишено без змін.

01 листопада 2017 року приватний нотаріус, не перевіривши надані документи і безспірність стягненої заборгованості, вчинив виконавчий напис про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 173886,50 грн.

20 лютого 2018 року на підставі вказаного виконавчого напису було відкрите виконавче провадження ВП № 558363.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення моральної шкоди та стягнувши солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. суд першої інстанції врахував, що незаконними діями відповідачів позивач зазнала певних душевних страждань у зв`язку з тим, що була змушена нервувати, витрачати свій час грошові кошти з метою доведення відсутності у неї зобов`язань перед АТ КБ «Приватбанк», глибину душевних страждань позивача.

Колегія суддів звертає увагу на те, що рішення оскаржується відповідачами лише в частині про стягнення моральної шкоди, а тому в силу вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в іншій частині воно не перевіряється.

Разом з цим, колегія суддів не погоджується з висновками суду щодо частково задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди виходячи з наступного.

Відповідно до роз`яснень викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п. 5 постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23,1167 ЦК України.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Особа, право якої було порушене, має право на відшкодування витрат, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з порушенням права власності, інших цивільних прав при настанні негативних наслідків.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що позивач не надав доказів протиправності поведінки відповідача, а також доказів прямого причинного зв`язку між такою протиправною поведінкою, та моральними стражданнями, за спричинення яких позивач вимагав відшкодування.

Колегія суддів наголошує на тому, що сам по собі факт визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не може свідчити про протиправність поведінки відповідачів АТ КБ "Приватбанк" та ПН КМНО Швець Р.О. відносно ОСОБА_1 , щодо якої вчинявся виконавчий напис.

Судова колегія не вбачає підстав для стягнення моральної шкоди у зв`язку із недоведеністю її заподіяння.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки наданим у справі доказам у їх сукупності, колегія дійшла висновку про безпідставність і недоведеність позову в частині стягнення моральної шкоди та необхідність скасування оскаржуваного судового рішення в цій частині, як незаконного і необґрунтованого, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 43 ЦПК України імперативно визначено, що особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст. 12 ЦПК України.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Суду не надано будь-яких доказів в розумінні ст. 76-80 ЦПК України, на підтвердження заявлених позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, оскільки оскарження виконавчого напису не встановлюють протиправність дії відповідачів.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не було доведено заявлені позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, а тому вони не підлягають задоволенню.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга АТ КБ "Приватбанк" підлягає задоволенню, апеляційна скарга ПН ДМНО Швець Р.О. підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині стягнення моральної шкоди, з ухваленням нового про відмову в задоволені в цій частині позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди судові витрати підлягають зміні, шляхом зменшення його розміру з 704,80 грн. до 352,40 грн. з кожного відповідача окремо.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" - задовольнити.

Апеляційну скаргу Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича - задовольнити частково.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2019 року в частині солідарного стягнення з Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" та Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича на користь ОСОБА_1 моральної шкоди - скасувати, у задоволенні позовних вимог в цій частині - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров