справа № 489/3400/19 провадження №2/489/1761/19
РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Коденко К.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки у спільній сумісній власності

встановив:

У червні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити частки ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та позивача ОСОБА_2 у спільній сумісній власності на домоволодіння АДРЕСА_1 рівними по 17/100 часток за кожним.

Як на підставу позовних вимог вказала, що 20.04.1976 ОСОБА_4 подарував її батькам ОСОБА_5 та ОСОБА_3 17/50 частин житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, після смерті якого вона звернулась до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено у зв`язку з тим, що частка співвласників у праві спільної сумісної власності на частину спірного житлового будинку за договором дарування від 20.04.1976 не визначена. Тому, вимушена звернутись до суду із даною позовною заявою.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 29.08.2019 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

У судове засідання, призначене на 16.12.2019 10:00 годину, сторони не з`явились, про дату, час, місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Надали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач позовні вимоги визнала та проти їх задоволення не заперечувала.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 підтверджується факт смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Родинні відносини позивача ОСОБА_1 з померлим підтверджено свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_2 .

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 21.09.2007 зареєструвала шлюб з гр. ОСОБА_6 , після реєстрації якого змінила прізвище з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 .

Відповідно до договору дарування від 20.04.1976, посвідченого державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1858, ОСОБА_5 та померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 належить 17/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 03.12.2018 житловий будинок з господарськими будівлями, огорожами та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 28.12.2012 зареєстровано за ОСОБА_3 на 17/100 частин (на підставі договору дарування від 20.04.1976, реєстраційний номер 1858) та ОСОБА_9 на 17/100 частин (на підставі договору дарування від 20.04.1976, реєстраційний номер 1858).

Постановою державного нотаріуса Другої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 29.05.2015 відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 на частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що не визначена частка співвласників в праві спільної власності на частину вказаного житлового будинку.

Судом досліджено спадкову справу № 117/2015 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , з матеріалів якої видно, що спадкове майно, яке залишилось на день смерті останнього, у встановлений законом строк, як спадкоємець першої черги за законом, прийняла позивач ОСОБА_1 Відповідач ОСОБА_2 від прийняття належної їй спадщини, яка залишилась після смерті її чоловіка, відмовилась за всіма підставами, передбаченими чинним законодавством.

Відповідно до положень частини першої статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За приписами статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до частини другої статті 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

У відповідності до роз`яснень, наведених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними (пункт 5).

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Оцінивши в сукупності наявні у справі докази та враховуючи, що позивач ОСОБА_1 не може реалізувати своє право на прийняття спадщини за законом в позасудовий порядок через те, що частка співвласників в праві спільної сумісної власності на частину житлового будинку не визначена, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому вони підлягають задоволенню.

У зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України з державного бюджету позивачу підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду з позовом в частині розірвання шлюбу.

Інші 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору, відповідно до статті 141 ЦПК України підлягають стягненню на його користь з відповідача.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про виділення частки у спільній сумісній власності задовольнити.

Визначити, що частки ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 в домоволодінні АДРЕСА_1 є рівними та складають по 17/100 часток за кожним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні 20 коп.).

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду за квитанцією № 0.0..1 від 24.06.2019, що складає 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні 20 коп.).

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 судовий збір у розмірі

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з пунктом 15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Інформація про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 21.12.2019.

Суддя І.В.Коваленко