Справа № 439/1222/18 Головуючий у 1 інстанції: Бунда А.О.
Провадження № 22-ц/811/2462/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року м. Львів

Справа № 439/1222/18

Провадження № 22-ц/811/2462/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

секретар Симець В.І.

за участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, державного виконавця Пушкар І.Ж., представника ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Бродівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2018 рокуу складі судді Бунда А.О.

у справі

за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу.

Вважає, що ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, а судом не дано належної оцінки доказам у справі. Крім того, судом порушено строки розгляду скарги та не дано належної оцінки висновкам вартості майна. Зазначає, що в ході проведення виконавчих дій була проведена оцінка майна, а саме Ѕ частини нежитлової будівлі меблевого магазину загальною площею 248, 6 кв.м., що знаходиться за адресою Львівська обл.., м.Золочів, вул.Лазенна, 1. Вказана оцінка проведена ФОП ОСОБА_5 є надто заниженою. Вказує, що ним було проведено повторну оцінку, та згідно висновку нової експертизи вартість майна є значно вищою від оцінки проведеною ФОП ОСОБА_6 Звертає увагу, що в заяві оцінювача ФОП ОСОБА_6 зазначає, що проводив лише зовнішній огляд об`єкта оцінки, всередині приміщення такої оцінки не проводилось.

Просить скасувати ухвалу Бродівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2018 року та винести нову ухвалу, якою задовольнити скаргу в повному обсязі.

18.09.2018 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_7 подано відзив на скаргу у якому зазначає, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області (далі - відділ ДВС) перебуває зведене виконавче провадження ВП№ 53652682 з виконання виконавчого листа № 439/1493/15-ц, виданого 16.02.2016 Бродівським районним судом Львівської області про стягнення солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість у розмірі 186130,82 Євро, що за курсом 24,05 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.08.2015 року складає 4476 446,28 грн. за кредитним договором № EUR/V085 від 20.03.2007 року (ВП № 51215828) та виконавчого листа № 2-793/12, виданого 20.06.2013 Бродівським районним судом Львівської області про стягнення солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадбанк України" в особі ТВБВ №10013/0149 філії Львівського обласного управління AT "Ощадбанк" кредитної заборгованості за договором відновлюваної кредитної лінії № 2505 від 29.08.2008 року в розмірі 334631 євро 34 євроцентів, з яких: 245380 євро 00 євроцентів - залишок строкового кредиту; 33620 євро 00 євроцентів - сума прострочених платежів по кредиту: 3544 євро 67 євроценти - сума нарахованих процентів за липень 2012 року; 45655 євро 99 євроцентів сума прострочених платежів по процентах; 2157 євро 90 євроцентів - сума пені по кредиту: 4272 євро 78 євроцентів - сума пені по процент (ВП№ 46960766). У ході примусового виконання зведеного виконавчого провадження 15.06.2018 постановою державного виконавця ВП №53652682 описано й накладено арешт на майно боржника, а саме: 1/2магазину загальною площею 248.6кв.м., що знаходиться за адресою Львівська область м.Золочів, вул.Лазенна,1. 22.06.2018р., на виконання вимог ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження державним виконавцем винесено постанову про призначення субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні з метою визначення оцінки вищезазначеного описаного та арештованого майна. Керуючись ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», про результати визначення вартості (оцінки) майна повідомлено сторонам виконавчого провадження, що стверджується листом від 01.08.2018 та списком відправлення рекомендованої кореспонденції №92, а також розяснено процедуру оскарження даних результатів. Боржник скористався своїм правом, визначеним ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки 29.08.201 представник боржника ознайомився з матеріалами виконавчого провадження. Державний виконавець зазначає, що Звіти містять необхідні розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна, та відповідають національним стандартам та вимогам закону. Ціна, що отримана за допомогою методу аналогів продаж достатньо точно відображає ринкову вартість на сьогоднішній день, оскільки підтверджується пропозиціями на ринку продажу подібної нерухомості. У звязку з вищевикладеним скаргу боржника вважають необгрунтованою та такою, що подана з метою «затягування» вчинення виконавчих дій щодо реалізації майна для погашення боргу згідно рішень суду.

Представником ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_10 29.01.2019 року подано відзив на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно п. п. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні скарги районний суд, із посиланням на ст.ст. 447, 383, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, ст. 1, ч.3 ст.62, ч.1 ст.58 Закону України «Про виконавче провадження» , ст.3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг, на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах»,виходив з того, що оскільки на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області (далі - відділ ДВС) перебуває зведене виконавче провадження ВП№ 53652682 з виконання виконавчого листа № 439/1493/15-ц, виданого 16.02.2016 Бродівським районним судом Львівської області про стягнення солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість у розмірі 186130,82 Євро, що за курсом 24,05 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.08.2015 року складає 4476 446,28 грн. за кредитним договором № EUR/V085 від 20.03.2007 року (ВП № 51215828) та виконавчого листа № 2-793/12, виданого 20.06.2013 Бродівським районним судом Львівської області про стягнення солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадбанк України" в особі ТВБВ №10013/0149 філії Львівського обласного управління AT "Ощадбанк" кредитної заборгованості за договором відновлюваної кредитної лінії № 2505 від 29.08.2008 року в розмірі 334631 євро 34 євроцентів, з яких: 245380 євро 00 євроцентів - залишок строкового кредиту; 33620 євро 00 євроцентів - сума прострочених платежів по кредиту: 3544 євро 67 євроценти - сума нарахованих процентів за липень 2012 року; 45655 євро 99 євроцентів сума прострочених платежів по процентах; 2157 євро 90 євроцентів - сума пені по кредиту: 4272 євро 78 євроцентів - сума пені по процент (ВП№ 46960766). У ході примусового виконання зведеного виконавчого провадження 15.06.2018 постановою державного виконавця ВП №53652682 описано й накладено арешт на майно боржника, а саме: 1/2магазину загальною площею 248.6кв.м., що знаходиться за адресою Львівська область м.Золочів, вул.Лазенна,1.та районний суд прийшов до висновку, що державний виконавець діяв в межах своїх повноважень і підстав для задоволення скарги немає.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи , що 25.03.2015 відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_1.

15.06.2018 постановою державного виконавця ВП №53652682 описано й накладено арешт на майно боржника, а саме: 1/2 магазину загальною площею 248кв.м., що знаходиться за адресою Львівська область м.Золочів, вул. Лазенна,1 .

22.06.2018 року державним виконавцем винесено постанову про призначення субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні з метою визначення оцінки вищезазначеного описаного та арештованого майна у відповідності до вимог ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження».

Про результати визначення вартості (оцінки) майна повідомлено сторонам виконавчого провадження, що стверджується листом від 30.07.2018 та списком відправлення рекомендованої кореспонденції №92 (а.с.44,46).

З матеріалами виконавчого провадження 29.08.2018 року був ознайомлений представник ОСОБА_2 ОСОБА_3

При розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), законами "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"Про державну виконавчу службу", "Про виконавче провадження" (далі - Закон про виконавче провадження), іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.

Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку (частина друга статті 82 Закону про виконавче провадження).

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно роз'яснень, що містяться в п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг, на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язаного з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом ч.3 ст.62 Закону України «Про виконавче провадження», майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними ст.58 цього ЗаконуУ відповідності до ч.1 ст.58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно ч.2 вказаної статті Закону, у разі, якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» субєктами оціночної діяльності є: суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Положення (національні стандарти) оцінки майна повинні містити визначення понять, у тому числі поняття ринкової вартості, принципів оцінки, методичних підходів та особливостей проведення оцінки відповідного майна залежно від мети оцінки, вимоги до змісту звіту про оцінку майна та порядок його рецензування (ч. 1, 4 ст. 9 вказаного вище Закону).

Відповідно до висновку про вартість майна, виконаного СОД ФОП ОСОБА_5 ринкова вартість обєкта оцінки 1/2 частини нежитлової будівлі меблевого магазину загальною площею 248.6кв.м., що знаходиться за адресою Львівська область м.Золочів, вул.Лазенна,1 становить 960100.00 грн. без ПДВ (а.с.42).

Згідно з висновком про вартість майна, у такому вказано про якість використаних вихідних даних, враховано технічний стан обєкта та зазначено про проведений зовнішній огляд у звязку з неможливістю забезпечити замовником огляду обєкта оцінки, що свідчить про вихід експерта на місцезнаходження такого обєкта.

Відповідно до положень статті 4 Закону про оцінку - рецензування звіту про оцінку майна полягає в його критичному розгляді та наданні висновків щодо його повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна в порядку, визначеному Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

В матеріалах справи відсутні докази звернення скаржника щодо неупередженого критичного розгляду оцінки майна.

Колегія суддів важає, що районний суд прийшов до правильного висновку, що дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника ОСОБА_2 були вчинені у відповідності до вимог Закону, а визначення вартості цього майна не викликає сумніву у своїй об'єктивності.

Висновок про вартість обєкта незалежної оцінки субєкта оціночної діяльності ТОВ «Меркурій Партнерс» від 08.08.2018, згідно якого ринкова вартість обєкта оцінки меблевого магазину загальною площею 248.6кв.м., що знаходиться за адресою Львівська область м.Золочів, вул.Лазенна,1 становить 3358720 грн., який представлений заявником на підтвердження своїх доводів щодо заниження ринкової вартості обєкта оцінки суд оцінює критично, оскільки він не спростовує правильності дій державного виконавця при прийнятті висновку про вартість майна оцінювача ОСОБА_5 від 13.07.2018 р.

Згідно з приписами ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

За ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» «Визначення вартості майна боржника. Оцінка майна боржника».

1. Визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

2. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

3. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання.

4. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для проведення оцінки майна.

5. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

6. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання субєктом оціночної діяльності - субєктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Частиною 6 ст. 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" унормовано, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов'язковими до виконання суб'єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Національний стандарт №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджений постановою КМУ від 10.09.2003 № 1440 є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому ОСОБА_11, використовуються в інших національних стандартах.

ОСОБА_11 (п.п. 50-55), зокрема, визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Національний стандарт №2 "Оцінка нерухомого майна", затверджений постановою КМУ від 28.10.2004 №1442, є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватись у відповідності до Національного стандарту №2 "Оцінка нерухомого майна" з урахуванням вимог Національного стандарту №1, яким визначено загальні засади.

Так, згідно з приписами п. 50 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об'єктом оцінки.

Відповідно до п. 51 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: - укладення договору на проведення оцінки, - ознайомлення з об'єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; - ідентифікація об'єкта оцінки та пов'язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; - вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; - узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; - складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об'єкта оцінки на дату оцінки; - доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об'єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Крім того, ст. 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб'єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Отже, виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний) підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об'єктом оцінки шляхом доступу до нього.

Як встановлено матеріалами справи, а саме копією звіту та відповідно до фото таблиці №1 де зазначено загальний вигляд будівлі та вигляд зсередини будівлі металевого магазину за адресою м. Золочів вул.. Лазенна,1. дана обставина спростовує покликання представника ОСОБА_3, що експертом не було оглянуто зазначений об`єкт. Окрім того, відповідно до листа оцінювача ОСОБА_5 № 16-11/18 в якому він зазначає, що при перевірці звіту на сторінці 24 була виявлена помилка у заяві оцінювача»в звязку з неможливістю забезпечити замовником огляду об»єкта оцінки, оцінювачем проведений лише зовнішній вигляд.

Відповідно до ч.3 ст.387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Доводи скарги, щодо визнання недійсними та скасування висновків про оцінку, то такий спосіб захисту не передбачений вимогами закону та вказані висновки як і сама процедура оцінювання як вказано вище у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та вбачається із вимог закону входить у комплекс дій, які проводить державний виконавець з оцінки арештованого майна.

Крім цього, звіт про оцінку майна, є документом, який фіксує дії суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов'язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб'єктом оціночної діяльності суб'єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов'язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Вказане є правовою позицією Великої палати Верховного Суду у справі №914/881/17 від 13.03.2018 року та додатково свідчить про відсутність такого способу захисту як перевірка законності звіту про оцінку як окремого акту.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відтак, підстави для скасування ухвали Бродівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2018 року відсутні.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Бродівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 6 лютого 2019 року

Головуючий

Судді