Номер провадження: 22-ц/813/634/19
Номер справи місцевого суду: 520/3362/17
Головуючий у першій інстанції Огренич І.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника ОСОБА_2 адвоката Небеської М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

21 березня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та просив стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 60049,39 грн. та оплату за виконання експертизи у розмірі 1350 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 07.12.2016 року відбулася дорожньо-транспортна пригода між автомобілем марки "SUBARU" д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобілем "TOYOTA Соrolla", д/н НОМЕР_2 , під керуванням позивача (далі - ДТП). Причиною вищезазначеної ДТП є порушення з боку відповідача вимог дорожнього знаку 5.16 Правил дорожнього руху (далі - ПДР). Також ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати - судовий збір у розмірі 640 грн., та на правову допомогу у розмірі 800 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2017 року, та постановлення нового, про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що судове рішення винесене з грубими порушеннями норм процесуального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та ненадання їм належної оцінки, при цьому суд лише формально дійшов до встановлення обставин справи, що є наслідком винесення незаконного та необґрунтованого рішення.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.12.2016 року о 11.20 год., в м.Одесі по вул.Комарова, відбулася вищевказана ДТП, причиною якої стало порушення з боку відповідача ОСОБА_3 вимог дорожнього знаку 5.16 ПДР.

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 11.01.2017 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та на нього накладено штраф у розмірі 340 грн. (а.с.5).

Власником автомобіля "TOYOTA Соrolla", д/н НОМЕР_2 , є ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_3 , проте позивач ОСОБА_2 мав право управляти зазначеним автомобілем на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб.

Транспортний засіб "TOYOTA Соrolla" д/н НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яке відбулося 07.12.2016 року, отримав значні пошкодження, а саме: деформовано - переднє ліве крило, капот, решітка радіатора, переднє праве крило, передня панель, арка колісна передня права, лонжерон передній правий, підсилювач переднього бампера, розбито: фара ліва, фара права, обліцовка переднього бамперу, скло вітрове, покажчик повороту передній правий.

Згідно висновку № 021/17 від 23 лютого 2017 експертного товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_4 - власнику автомобіля "TOYOTA Соrolla", заподіяна матеріальна шкода у розмірі 48187,25 грн. (а.с.8-23).

Разом з тим, вартість ремонту для поновлення вказаного автомобіля склав 60049 грн. 39 коп.

Саме з цих підстав виходив позивач, пред`являючи позовні вимоги.

Проте, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів суду своїх позовних вимог, та не надав суду доказів, що вартість завданої йому матеріальної шкоди становить 60049,39 грн.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року з урахуванням статей 386, 395, 396 ЦК України положення про захист прав власника розповсюджується також на осіб, які і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або інших підстав, передбачених законом або договором, такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, заподіяного цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, зазначених п. 2.1 ПДР.

Оскільки позивач ОСОБА_2 керував вказаним транспортним засобом на час скоєння ДТП, він несе всі витрати, які пов`язані з ремонтом автомобіля.

За проведення експертизи, саме позивачем ОСОБА_2 було сплачено 1350 грн., що підтверджується квитанцією № 024 від 22.02.2017 року (а.с. 6).

Однак, на прохання урегулювати це питання мирно, позивач не отримав ніякого відшкодування з боку ОСОБА_3 .

Вирішуючи питання про обгрунтованість позовних вимог, колегія суддів виходить із того, що згідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1)витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). '

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльності особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, та або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з тим, у відповідності до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Тобто, шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно висновку № 021/17 від 23 лютого 2017 експертного товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля "TOYOTA Соrolla", заподіяна матеріальна шкода склала 48187,25 грн. (а.с.23).

Таким чином, враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні ДТП, яка сталася 07.12.2016 року, та внаслідок якої іншому автомобілю під керуванням позивача ОСОБА_2 , завдана матеріальна шкода, то ОСОБА_3 зобов`язаний відшкодувати цю шкоду особі, якій завдано матеріальної шкоди, тобто позивачу ОСОБА_2 .

Що стосується суми шкоди, яка згідно позовних вимог склала 60049,39 грн., то вона не підлягає відшкодуванню у зазначеному розмірі, оскільки ця сума складає суму відновлювального ремонту, без врахування зносу автомобіля, в той час як відшкодуванню підлягає лише матеріальна шкода, яка в даному випадку складає 48 187,25 грн.

У зв`язку з викладеними обставинами, відшкодуванню також підлягають витрати на проведення вказаної експертизи у сумі 1350 грн., які були сплачені позивачем ОСОБА_2 , що підтверджується квитанцією № 024 від 22.02.2017 року (а.с. 6).

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду частково достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду скасувати і прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

При цьому, що стосується витрат на правничу допомогу у розмірі 800 грн., то вказані грошові кошти відшкодуванню не підлягають, оскільки позивачем не надані докази сплати цих коштів у встановленому законом порядку і крім того матеріали справи не мають належного розрахунку витрат на надання правничої допомоги.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір при зверненні до суду з позовом у розмірі 640 грн., та сплачений при подачі апеляційної скарги у розмірі 704 грн.

Оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України є малозначна, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2017 року скасувати і прийняти постанову, якою позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 48187,25 грн. (сорок вісім тисяч сто вісімдесят сім гривень 25 копійок) та витрати за виконання експертизи у розмірі 1350 грн. (одна тисяча триста п`ятдесят гривень).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити,

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по оплаті судового збору при зверненні до суду з позовому сумі 640 грн. (шістсот сорок гривень).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений в суді апеляційної інстанції судовий збір в сумі 704 грн. (сімсот чотири гривні).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 19.12.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Т.В. Цюра