Справа № 211/4940/18
Провадження № 2/211/350/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31 січня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді : Ткаченко С.В.

при секретарі : Польчик Л.В.

за відсутності :

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ПП «СІГМА» ОСОБА_3

розглянувши в порядку спрощеного провадження в місті ОСОБА_4, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «СІГМА» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, суд , -

В С Т А Н О В И В:

позивач ОСОБА_1, через свого представника адвоката ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом про стягнення моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обовязків, вказавши, що він працюючи водієм автотранспортного засобу БелАЗ в Приватному підприємстві «Сігма» (надалі по тексту Відповідач/ПП «Сігма») з 03.08.2009 р. по 30.11.2011 р., з 24.05.2012 р. по 15.04.2014 р. здійснював керування автотранспортним засобом по вивезенню відвального шлаку на відвал і на перевантаження; приймав участь в технічному обслуговуванні і поточному ремонті автомобіля, підпадав під вплив виробничого пилу через недосконалість робочого місця.

Загальний стаж роботи на підприємстві за професією, в умовах впливу шкідливих факторів, складає 4 роки 3 місяці, що підтверджується відомостями внесеними до трудової книжки виданої на його імя та ОСОБА_5 П-4 «Розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання».

При цьому, він в зазначений період часу піддавався шкідливому впливу наступних виробничих факторів - Пил 6,7-6,98 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3 (п.17 ОСОБА_5 П-4).

Згідно інформаційної довідки про умови праці №2/2-11-3/1097 від 10.03.2015 р. підготовленої відокремленим структурним підрозділом «Криворізьке міськрайонне Управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області» умови праці водія автотранспортного засобу по речовинам фіброгенної дії відносяться до 3 класу 1 ступеню шкідливості.

У звязку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, підпадаючи під дію пилу, з вини Відповідача, він отримав хронічні професійні захворювання.

За медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український НДІ промислової медицини» м. Кривого Рогу «Про наявність професійного характеру захворювання» №595 від 21.04.2015 року, йому встановлено діагноз:

- Хронічне обструктивне захворювання легень третьої стадії (пиловий бронхіт третьої стадії, емфізема легень третьої стадії), група D. Легенева Недостатність третього ступеня. Хронічне легеневе серце, НК-1 ступеню. J44 Захворювання професійне. (надалі ХОЗЛ). (п.14 ОСОБА_5 П-4)

У звязку із заподіянням шкоди, він 23.07.2015 року, пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому було визначено ступень втрати професійної працездатності 60% по ХОЗЛ безстроково, а також йому встановлено ІІІ групу інвалідності безстроково.

Внаслідок ушкодженням здоров'я через професійне захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях яких він зазнав та продовжує зазнавати, в зв'язку з професійним захворюванням змінилися його спосіб та якість життя, розмір моральної шкоди він оцінює в розмірі 110 460,00 грн., які просить стягнути з відповідача.

Відповідно до ст. 274 , ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Представник відповідача ПП «СІГМА» ОСОБА_3 подав до суду відзив на позов, яким просив у задоволенні позову відмовити, вважаючи позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими, вказавши, що згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 10.06.2015 року, позивач працюючи водієм автотранспортного засобу БЕЛАЗ в ПП «Сігма» з 03.08.2009 року по 30.11.2011 року, з 24.05.2012 року по 15.04.2014 року здійснював керування автотранспортним засобом по вивезенню відвального шлаку на відвал і на перевантаження; приймав участь у технічному обслуговуванню і поточному ремонті автомобіля, підпадав під вплив виробничого пилу через недосконалість робочого місця. Працюючи раніше з 15.11.1982 року по 11.11.1986 року вибивальником відливок сталеливарного цеху КЦРЗ; з 21.11.1986 року по 18.04.1994 року водієм автомобіля БЕлАЗ-548 шахтобудівельного управління № 3 тресту «Кривбасшахтопроходка»; з 27.03.2001 р. по 27.05.2003 р. водієм автомобіля БелАЗ ТОВ «Плата Трейдінг Лімітед». З 24.07.2003 р. по 31.10.2005 р. водієм автомобіля на вивезенні породи і руди в кар`єрі виробничої дільниці 01 ТОВ «Гірничотранспортна компанія», з 28.07.2006 р. по 26.12.2008 р. водієм автомобіля БелАЗ дільниця № 2 з видобутку скрапу ПП «Восход», чим також підпадав під вплив пилу, показники котрого перевищували нормативні. Тобто позивач перебував з ПП «Сігма» у трудових відносинах лише 4 роки 2 місяці, тим часом загальний стаж його роботи у шкідливих умовах праці становить 22 роки 6 місяців. Враховуючи вказане сумою яка може бути стягнута з ПП «СІГМА» є сума 20 457,19 грн., виходячи із розрахунку 22 роки 6 місяців (270 міс) призвели до 60 % втрати працездатності, при цьому 4 роки 2 місяці (50 міс) становлять 18,52 % робочого часу позивача у шкідливих умовах, таким чином логічним є предявлення вимог позивача пропорційно до відпрацьованого часу у шкідливих умовах до кожного підприємства на якому він працював. ПП «СІГМА» не вбачає причинно наслідкового звязку між професійною хворобою позивача і роботою на підприємстві. Позивач не надав належних доказів, які б підтверджували факт спричинення йому моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 відповіді на відзив не надавали.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явився, та його представник ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності та відсутності ОСОБА_1, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ПП «СІГМА» ОСОБА_3 до суду не з'явився , про слухання справи повідомлялися, відповідно до ст. 128 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 03.08.2009 року по 30.11.2011 року, 24.05.2012 року по 15.04.2014 року перебував в трудових відносинах з ПП"СІГМА", зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки серія ЮИ-І №003620 (а.с. 14-26), та не заперечувались сторонами під час розгляду справи.

Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 21.04.2015 року (протокол № 595) (а.с. 28-29)були встановлені професійні захворювання за діагнозами, - «Хронічне обструктивне захворювання легень третьої стадії (пиловий бронхіт третьої стадії, емфізема легень третьої стадії), група D. Легенева Недостатність третього ступеня. Хронічне легеневе серце, НК-1 ступеню. J44 Захворювання професійне».

Як вбачається з ОСОБА_5 розслідування причин винекнення хронічного професійного захворювання від 10.06.2015 року (а.с. 11-13), в пункті 16 вказано, що професійне захворювання виникло за таких обставин «…Працюючи водієм автотранспортного засобу БелАЗ в ПП «Сігма» в період часу 03.08.2009 р. по 30.11.2011 р., з 24.05.2012 по 15.04.2014 здійснював керування автотранспортним засобом по вивезенню відвального шлаку на відвал і на перевантаження; приймав участь в технічному обслуговуванні і поточному ремонті автомобіля, підпадав під вплив виробничого пилу через недосконалість робочого місця», в пункті 17 зазначено, що причиною отримання профзахворювання являється робота в умовах шкідливого впливу, а саме концентрації пилу 6,7 - 6,8 мг/м3 при гранично допустимий 6,0 мг/м3 (ПП «СІГМА»).

Згідно з висновком МСЕК від 23.07.2015 року серії 12 ААА № 014603 (а.с. 7-8) позивачу було встановлено безстроково 60% втрати професійної працездатності по ХОЗЛ та третю групу інвалідності безстроково. Згідно рекомендацій МСЕК (п.9) позивач потребує «ВМП, забезпечення лікарськими засобами, санаторно-курортне лікування».

Відповідно до Закону України "Про охорону праці, на підприємство покладено обов'язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники мікроклімату інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивача.

Таким чином, судом встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивача була заподіяна шкода у зв'язку з професійним захворюванням, виконуючи роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Як встановлено із медичних документів, позивач внаслідок професійного захворювання втратив професійну працездатність, не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя. Працювати позивач не може, навіть допомогти по господарству своїй родині він також не має змоги у зв'язку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями.

При цьому суд враховує, що моральні страждання позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування. Постійний характер фізичних страждань через постійні болі позивача знаходить також підтвердження в медичних документах, з яких убачається, що позивач має необхідність проходити регулярне стаціонарне лікування з приводу професійного захворювання. Фізичний стан, самопочуття з часом не покращується, лікування в медичних установах приносить тимчасовий результат. Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, через що він переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Згідно частин 1,3ст. 13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв'язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов'язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача.

Як роз'яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, настання негативних змін у його житті, неможливість відновлення стану, який мав потерпілий до отримання професійного захворювання, з урахуванням ступеню вини відповідача, час роботи на підприємстві відповідача в умовах шкідливих факторів, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний біль, обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, і вважає необхідним призначити позивачу компенсацію в розмірі 15 000,00 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди.

У судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про відшкодування збитків, заподіяних каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю годувальника.

Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Таким чином на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,12,13,76,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства «СІГМА» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «СІГМА» (50086, м. Кривий Ріг, вул. Леоніда Бородича, буд. 15, офіс 301, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, моральну шкоду завдану внаслідок ушкодження здоров`я у розмірі 15 000 (п'ятнадцять тисяч) грн. 00 коп., без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства «СІГМА» (50086, м. Кривий Ріг, вул. Леоніда Бородича, буд. 15, офіс 301, ) на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім ) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Суддя: ОСОБА_6

Повний текст рішення складено 11.02.2019 року