Справа № 182/5936/18
Провадження № 2/0182/834/2019
04.02.2019 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Тихомирова І.В.
за участю секретаря - Рахуба О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Публічне акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. У ході розгляду справи найменування позивача було змінено на Акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» (далі - АТ «НЗФ»).
Свої вимоги мотивує тим, що з 20.12.2014 року відповідач працював помічником машиніста тепловозу залізничного цеху АТ «НЗФ». За період роботи, який дає право на щорічну відпустку, а саме за робочий рік з 20.12.2017 року по 20.12.2018 року, відповідач використав 33 календарних дні щорічної відпустки: з 04.02.2018 року по 09.03.2018 року.
12.04.2018 року ОСОБА_1 було звільнено за згодою сторін на підставі поданої ним заяви. При проведенні розрахунку встановлено наявність заборгованості працівника на суму 6154,26 грн. за невідпрацьовані дні відпустки у кількості 23 календарних дні. При звільненні з АТ «НЗФ» ОСОБА_1 написав заяву про зобов'язання погасити заборгованість у строк до 30.06.2018 року. Проте, до теперішнього часу відповідач кошти АТ «НЗФ» не повернув, у зв'язку з чим останнє вимушене звертатися до суду для захисту своїх прав та інтересів та просить стягнути з ОСОБА_1 6154,26 грн. та судові втрати по справі.
Ухвалою судді відкрито провадження по даній справі та у відповідності до ч. 1 ст. 274 ЦПК України вирішено проводити розгляд вказаної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що відповідає положенням ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с.37).
Відповідач ОСОБА_1 з позовом ознайомлений, ухвала про відкриття провадження по даній справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами була направлена відповідачу за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення (а.с.52). Однак ОСОБА_1 відзиву на позов не надав та жодних заяв або клопотань від нього до суду не надходило.
Згідно з ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи те, що наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного.
Відповідно до ст.ст.74,75 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.
Згідно ст. 22 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року.
На підставі ст. 127 Кодексу законів про працю України відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки.
Згідно з листом Міністерства праці та соціальної політики України від 24.01.2007р. №9/13/133-07 «Щодо виплати грошової компенсації за частину щорічної відпустки», за необхідності відшкодування шкоди з працівника, що звільнився, роботодавець має право звернутися з позовом про відшкодування шкоди до суду.
Відповідно до пп.2 п.24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при вирішенні спорів, пов'язаних із застосуванням ст.127 КЗпП (322-08), суди мають враховувати, що не утримані при звільненні суми за невідпрацьовані дні використаної працівником відпустки не можуть бути стягнені з нього судом у тому разі, коли трудовий договір припинено з підстав, зазначених у пунктах 3, 5, 6 ст. 36, пунктах 1, 2, 5 ст.40 КЗпП, а також при направленні на навчання та у зв'язку з виходом на пенсію. Роботодавець може звернутися із зазначеними вимогами до суду стосовно до правил ч.2 ст.233 КЗпП протягом одного року з дня виникнення права на відрахування відповідних сум.
Як встановлено судом, наказом № 276 від 13.11.2014 року ОСОБА_1 з 20.12.2014 року було прийнято на посаду помічника машиніста тепловоза залізничного цеху АТ «НЗФ», яке на той час мало найменування Публічне акціонерне товариство «НЗФ» (а.с.6-7).
11.04.2018 року ОСОБА_1 подав заяву про звільнення його за згодою сторін з 13.04.2018 року (а.с.8). 12.04.2018 року АТ «НЗФ» видано наказ № 304 про припинення трудового договору з відповідачем з 13.04.2018 року за п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с.10).
З працівником було проведено розрахунок та встановлено, що з 20.12.2017 року (початок робочого року) і до дня звільнення ОСОБА_1 відпрацював 3 місяці 25 днів. За цей період кількість днів відпустки фактично склала 10 днів. Натомість, відповідач у повному обсязі використав 33 календарних дні відпустки з 04.02.2018 року по 09.03.2018 року. Таким чином, ОСОБА_1 надлишково використав 23 календарні дні відпустки (а.с.14). Авансова виплата відпускних у розмірі 9900,00 грн. була проведена 27.01.2018 року. На дату звільнення заборгованість відповідача за невідпрацьовані дні відпустки склала 6154,26 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком (а.с.15).
13.04.2018 року ОСОБА_1 написав заяву, в якій із сумою заборгованості погодився та зобов'язався її погасити до 30.06.2018 року (а.с.9).
Проте, до теперішнього часу відповідач кошти АТ «НЗФ» не повернув.
Враховуючи, що ОСОБА_1 протиправно, всупереч діючому законодавству, відмовляється у добровільному порядку повертати АТ «НЗФ» кошти за невідпрацьовані дні відпустки, суд дійшов висновку про необхідність стягнення їх у примусовому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь АТ «НЗФ» судовий збір у сумі 1762,00 грн. (а.с.4).
На підставі викладеного, керуючись ст. 127 КЗпП України, ст. 22 ЗУ «Про відпустки», ст. ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» судовий збір у сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Згідно підпункту 15.5 Перехідних положеньЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Суддя: І. В. Тихомиров