Справа № 183/7267/18
№ 2/183/1258/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 грудня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря Пащенко А.С.,
розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аракс-Вайт» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним, стягнення коштів, -
В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що в мережі інтернет вона знайшла оголошення про продаж трактора за ціною 124 000 грн., зв`язавшись з автором оголошення, та після зустрічі з представником ТОВ «Авто Галактика» позивачу було повідомлено, що для оформлення покупки трактора, який продається за «спеціальною програмою», потрібно укласти договір та сплатити перший платіж, після чого їй буде передано трактор у користування.
Далі, звернувшись до представників відповідача з проханням врегулювати спір, позивачу було запропоновано написати заяву про розірвання договору фінансового лізингу, після чого їй були б повернуті кошти. При цьому, як передбачено п.12.1. Договору, у випадку розірвання даного договору Лізингоодержувачем до підписання акту приймання передачі предмета лізингу Лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання у розмірі 80 % від сплаченої суми авансового платежу. Тобто позивач могла втратити 12 950 грн., про що менеджери ТОВ «Авто Галактика» їй не повідомили. Отже, досудове врегулювання даного спору виявилося не можливим. Укласти мирову угоду і повернути їй усі сплачені грошові кошти працівники ТОВ «Авто Галактика» відмовились.
Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 19 листопада 2018 року відкрите провадження по справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 02 квітня 2019 року замінено первинного відповідача Товариства з обмеженою відповідальності «Авто Галактика» на належного відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Аракс-Вайт» (а.с.72).
В судове засідання позивач не з`явилася, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем знаходженням юридичної особи, яка підтверджена відомостями ЄДРЮОФОП (а.с. 63), конверти з судовими повістками, які були направлені відповідачу, повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.74,75),а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
Відповідно до пунктів 1.2.,1.6. вказаного договору, лізингодавець бере на себе зобов`язання придбати предмет лізингу у власність (отримати право власності на предмет лізингу) та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених договором. Лізингоодержувач користується предметом лізингу на умовах даного договору та згідно з положеннями чинного законодавства. Предмет лізингу передається в користування Лізингоодержувачу протягом строку, який становить не більше 90 календарних днів з моменту сплати Лізингоодержувачем на рахунок Лізингодавця: комісії за організацію договору; авансового платежу; у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п.7.4. ст.7 даного договору, або різницю до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п.7.5. ст.7 даного договору; комісії за передачу предмета лізингу.
Пунктом 1.7. договору передбачено, що предметом фінансового лізингу є транспортний засіб марка/модель: Donfeng 244 D, об`єм/ тип двигуна: 4-4.
Відповідно до пунктів 3.1., 3.2, 3.4. договору, даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, та діє до повного виконання зобов`язань сторонами за даним договором. Строк лізингу починається з моменту передачі предмета лізингу та підписання акту приймання-передачі предмета лізингу, та закінчується через 60 календарних місяців з моменту підписання акту приймання - передачі предмета лізингу та в останньому місяці сплати лізингового періодичного платежу за Додатком №1 до цього Договору, якщо інше не передбачено умовами даного Договору. Дія договору припиняється або з моменту переходу права власності на предмет лізингу лізингоодержувачем, або у випадку повернення предмета лізингу лізингодавцю, що підтверджується підписанням сторонами відповідного акту прийому-передачі (повернення предмету лізингу) або в інших випадках передбачених цим договором та чинним законодавством України.
Пунктами 6.2., 8.1.,8.2. передбачено, що укладаючи даний договір сторони погоджуються, що вартість предмета лізингу на момент укладання договору, за цим договором становить 5555,00 євро. На момент укладання цього договору, попередній розмір щомісячного періодичного платежу, у разі залишення вартості предмета лізингу на рівні, який було визначено на момент підписання даного договору, становить 124,75 євро, згідно з обмінним курсом євро до української гривни на фактичну дату укладення даного договору, що відповідно становить 4141,70 грн. у гривневому еквіваленті на дату укладання цього договору.
Умовами пункту 9.3. договору визначено, що набуття у власність (викуп) предмета лізингу відбувається не раніше сплати лізингоодержувачем всіх платежів, передбачених даним договором в повному обсязі та витрат, які зазнав чи міг зазнати лізингодавець у зв`язку з переходом права власності щодо предмета лізингу.
Правовідносини, які виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю - продаж, Законом України "Про фінансовий лізинг".
Згідно ч.2 ст.1 Закону України "Про фінансовий лізинг" за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальник) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежів). Частиною ч.1 ст. 2 Закону передбачено, що відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю - продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.
Відповідно до ч.2 ст.806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю - продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Виходячи з аналізу норм чинного цивільного законодавства, договір фінансового лізингу за своєю природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі - продажу транспортного засобу, про що свідчить зміст договору, укладеного з урахуванням правил ст.628 ЦК України.
За положенням імперативної норми ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. У разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч.1 ст.220 ЦК України).
Відповідно до ч.1, 2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є неодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним не вимагається.
Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним.
Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.
Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16.12.2015року справа № 6-2766цс15; від 19.10.2016 року справа № 6-1551цс16; від 18.01.2017року справа № 6-648цс16.
Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 06.11.2009р. N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснив, що судам відповідно до ст.215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (ч.1 ст.219, ч.1 ст.220, ч.1 ст.224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч.2 ст.222, ч.2 ст. 223, ч.1 ст. 225 ЦК України тощо).
Отже, оспорюваний договір, є нікчемним у зв`язку із недотриманням сторонами вимог чинного законодавства України щодо його нотаріального посвідчення, тобто не створив будь-яких правових наслідків, окрім тих, що пов`язані з його недійсністю. Нікчемний договір є недійсним разом з усіма його умовами та не створює для сторін зобов`язань, що в ньому закріплені.
Згідно ч.1 ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разу неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у разі, якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності, буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.
Тобто, реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемними чи який визнано недійсним, спору.
У разі застосування реституції за нікчемним договором лізингу, лізингодавець зобов`язаний повернути лізингоодержувачу сплачені ним платежі на виконання умов договору. Лізингоодержувач в свою чергу, зобов`язаний повернути Лізингодавцю майно, а саме об`єкт лізингу, яким він користувався.
Поряд з цим, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.
У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасникисправи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
В свою чергу, відповідачем по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених позивачем у позові.
Крім того, з урахуванням ч.3 ст. 22 ЗУ "Про захист прав споживачів", на підставі якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,76-82,89,141,223,263,265,280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аракс-Вайт» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним, стягнення коштів, - задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Суддя Сорока О.В.