Справа № 352/1531/19
Провадження № 2/352/902/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Гундич Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

Позивач, в інтересах якого діє адвокат адвокатського об`єднання "СОЛ" Флінт В.І., 06.08.2019 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики у сумі 19435 грн. та судових витрат.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що він 08.11.2018 р. позичив відповідачу 19435 грн., які останній зобов`язався повернути до 21.11.2018 р., що підтверджується письмовою розпискою. У зазначений строк і до цього часу відповідач не повернув боргу. Тому просив стягнути з відповідача 19435 грн. боргу, 768,40 грн. судового збору та 5000 грн. витрат на правову (правничу) допомогу.

Представник позивача у судове засідання не з`явився. У поданій суду заяві просив справу розглянути у відсутності представника за наявними матеріалами.

Відповідач у судове засідання не з`явився, просив справу розглянути у його відсутності, позов у частині стягнення боргу в сумі 19435 грн. та судового збору у сумі 768,40 грн. визнав, вимогу щодо стягнення 5000 грн. витрат на правову допомогу визнав частково, вважає, що дана сума є явно завищеною. Проти часткового задоволення позову не заперечував.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що 08.11.2018 р. між сторонами укладено договір позики, згідно якого відповідач ОСОБА_2 позичив у позивача ОСОБА_1 19435 грн., які зобов`язався повернути до 21.11.2018 року, що підтверджується оригіналом письмової розписки відповідача (а.с.44).

У зазначений строк і до цього часу відповідач не повернув позивачу борг.

Вказані обставини відповідачем не заперечувались.

Згідно вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З огляду на викладене, з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 р. у справі № 6-63цс13, що має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, відповідно до якої за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми, - суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги про стягнення боргу.

З відповідача слід стягнути на користь позивача 19435 грн. боргу та 768,40 грн. сплаченого судового збору згідно оригіналу квитанції (а.с.11).

Що стосується стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами п.1 ч.2 та ч.3 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як зазначено у самій позовній заяві, обраний позивачем спосіб захисту прямо передбачений ЦК України та не є складним, вказана справа є малозначною, незначної складності, обсяг доказів у якій обмежується одним документом - розпискою; розгляд справи не становить суспільного інтересу.

На обґрунтування вартості правничих послуг стороною позивача надано засвідчені копії договору про надання правничої (правової) допомоги № Б-06/02-07/19 від 02.07.2019 р. (а.с.14-15), додаткової угоди № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги № Б-06/02-07/19 від 02.07.2019 р. (а.с.16-17) та квитанції від 24.07.2019 р. про сплату позивачем 5000 грн. за надання правничої допомоги (а.с.21).

Враховуючи вказані вище вимоги ст.137 ЦПК України та наступні обставини, а саме: додаткова угода, на яку посилався представник позивача на підтвердження вартості правничих послуг у 5000 грн., не містить детального опису та конкретного розрахунку наданих послуг; формування правової позиції та складання позовної заяви у даній справі складності не представляло; представник позивача - адвокат Київського адвокатського об`єднання «СОЛ» Флінт В.І. приїжджав до Тисменицького районного суду на судове засідання 01.11.2019 р., яке не відбулось у зв`язку з поданою відповідачем заявою про відкладення судового розгляду, - суд погоджується з позицією відповідача та приходить до висновку, що сплачена та заявлена позивачем до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу є явно завищеною, не є конкретизованою, не відповідає вимогам ч.4 ст.137 ЦПК України щодо співмірності розміру таких витрат.

З огляду на викладене суд визначає до стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст. 137, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 19435 (дев`ятнадцять тисяч чотириста тридцять п`ять) грн. боргу та 2768 (дві тисячі сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судових витрат, а всього 22203 (двадцять дві тисячі двісті три) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Представник позивача: Флінт Владислав Ігорович , адвокатське об`єднання «СОЛ», 04112, м. Київ, вул. Дорогожицька, 1, поверх 2, офіс 16.

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 21.12.2019 р.

Суддя М.М.Хоминець