КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі П`ятничук В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Базика Олексія Павловича на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 9 вересня 2019 року (суддя Кондратенко О.О.) про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

встановила:

у травні 2018р. позивач звернувся до суду з позовом, та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача борг у розмірі 381 537грн 19коп.

У вересні 2019 року представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на Ѕ частину житлового будинку, загальною площею 276,20 м2, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить відповідачу на праві власності, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 9 вересня 2019 року заяву задоволено частково, з метою забезпечення позову накладено арешт на 1/4 частину житлового будинку, загальною площею 276,20 м2, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Базик О.П. просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідача посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, оскільки будинок, на частку якого накладено арешт, не належить відповідачу на праві власності, а його власником є ОСОБА_3 , якій відповідач подарував вказаний будинок 20 лютого 2013р.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Унінець І.М. просить залишити її без задоволення, ухвалу суду - без змін, вважаючи її доводи безпідставними, а дії представника відповідача направлені тільки на затягування судового розгляду та ухилення відповідача від виконання взятих на себе зобов`язань.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Базика О.П., який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представника ОСОБА_2 - адвоката Унінця І.М., який просив залишити ухвалу суду без змін, вивчивши надані копії матеріалів цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вид забезпечення, який просить застосувати представник позивача, є співмірним із заявленими позовними вимогами, а між сторонами виник спір про стягнення грошових коштів.

Проте, повністю погодитися з таким висновком судді не можна.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен пересвідчитися, що майно, на яке просить накласти арешт позивач, належить відповідачу.

З наданої представником відповідача копії договору від 30 листопада 2012р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Калашовою Л.В., вбачається, що ОСОБА_1 подарував свою Ѕ частину житлового будинкуАДРЕСА_1 ОСОБА_3 , яка не є стороною у даній справі (с.с.69-70).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 185580699 від 21 жовтня 2019 року право власності ОСОБА_3 на спірну частину будинку, яке виникло на підставі договору від 30 листопада 2012 року, зареєстровано у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 20 лютого 2013 року (с.с.24).

Таким чином, суд першої інстанції належним чином не перевірив належність майна відповідачу та можливість накласти арешт на вказане позивачем майно у забезпечення даного позову, чим допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Доводи представника позивача у апеляційному суді, що наданий представником відповідача договір від 30 листопада 2012 року не зареєстрований у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а відтак відсутні правові підстави вважати, що Ѕ частина вищезазначеного будинку не належить відповідачу, спростовуються наданою ним інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 193406339 від 17 грудня 2019р., яка також містить відомості про реєстрацію права власності ОСОБА_3 на Ѕ частину житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 30 листопада 2012р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Калашовою Л.В.

Враховуючи відсутність необхідності встановлення будь-яких інших обставин для розгляду заяви представника позивача про забезпечення позову, колегія суддів не вбачає підстав для направлення даного питання суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, тому ухвала судді підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Базика Олексія Павловича задовольнити.

Ухвалу судді Шевченківського районного суду міста Києва від 9 вересня 2019 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк