ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Херсон

справа: 663/2893/16-ц

провадження: 22-ц/819/1094/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л.А. (суддя доповідач)

суддів: Бездрабко В.О.,

Вейтас І.В.,

секретар Кутузова А.В..

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Скадовська міська рада Херсонської області,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та адвоката Охлопкова Олександра Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_3 , на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 17 квітня 2019 року у складі головуючого судді Клімченка М.І., повний текст рішення складено 23 квітня 2019 року

встановив:

16 грудня 2016 року ОСОБА_5 Вільямівна звернулася до суду з позовом до Скадовської міської ради Херсонської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення земельного сервітуту,

Позовна заява обґрунтована тим, що вона є власником 177/300 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 розташованих на земельній ділянці площею 348 кв.м. Іншим співвласником є ОСОБА_2 , якій належить 123/300 частин будинку та 0,0245 га земельної ділянки.

Поряд з позивачкою також розташований житловий будинок АДРЕСА_2 , співвласниками якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 Земельна ділянка під даним будинком нікому із співвласників не належить та продовжує перебувати у комунальній власності територіальної громади міста Скадовська.

Взаємне розташування будівель і споруд житлових будинків за адресами: Маріїнська, 61,61 АДРЕСА_2 призвело до того, що заїзд транспорту до належній їй садиби можливий лише зі сторони житлового будинку АДРЕСА_2 по існуючому історично створеному проїзді площею 84кв.м. Іншого способу здійснення обслуговування чи проїзду на належу їй земельну ділянку не існує.

Рішенням Скадовської міської ради №221 від 30.06.2016 їй відмовлено у встановленні сервітуту та рекомендовано звернутися до суду. Посилаючись на те, що користувачі земельної ділянки № АДРЕСА_2 . Маріїнській заперечують проти користування нею частиною їх ділянки остаточно просила встановити безстроковий безоплатний особистий сервітут для власника житлового будинку АДРЕСА_1 ( ОСОБА_1 ) на земельну ділянку по АДРЕСА_2 площею 81кв.м. для проходу, проїзду транспорту для заїзду на земельну ділянку № НОМЕР_1 , а також для прокладення та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопровід, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 17 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено безстроковий безоплатний земельний сервітут для власника житлового будинку АДРЕСА_1 ( ОСОБА_1 ) на земельну ділянку по АДРЕСА_2 площею 81кв.м. для проходу, проїзду транспорту для заїзду на земельну ділянку № НОМЕР_1 , а також для прокладання та експлуатації лінії електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації згідно з висновком експерта від 29.05.2018 року №18/388. Межі частини ділянки АДРЕСА_2 , яка необхідна для встановлення сервітуту, проходять наступним чином: від огорожі по фасаду, прямо по огорожі з металевих профільних листів по лівій межі до кута літньої кухні літ. «Б» (вул.Маріїнська,61) 16,34м; далі прямо по зовнішній стіні літньої кухні літ. «Б» ( АДРЕСА_1 ) ділянки 5,96 м.; прямо по огорожі з металевої плетеної сітки по лівій межі, ділянка 3,0м; поворот направо 3,0м; поворот направо до перетину з фасадною межею до металевої стійки воріт, ділянка довжиною 25,1 м.; в місці перетину відстань до лівої межи 3,45м; графічно відображено в Додатку №6 до висновку експерта від 29.05.2018 року №18/388.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що проїзд на земельну ділянку позивачки історично сформований і на час розгляду справи земельна ділянка площею 81кв.м. придатна для забезпечення проїзду та відповідачами, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , фактично не використовується. Крім того, встановлення сервітуту також забезпечить використання земельної ділянки для проїзду пожежної техніки при виникненні пожежі. Перекриття проїзду, його забудова значно погіршить умови ліквідації загоряння в середині кварталу зважаючи на віддаленість вуличних пожежних гідрантів та щільність забудови.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права просила рішення суду скасувати, постановити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не взяв до уваги, що земельні ділянки відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та позивачки розташовані у АДРЕСА_1 під АДРЕСА_2 та під № НОМЕР_1 мають окремі проходи на свої земельні ділянки та в свої будинку. Земельна ділянка позивача щільно забудована житлом, що унеможливлює заїзд на подвір`я транспортом. Неможливість заїхати на подвір`я на транспорті, на думку апелянта, не є життєво важливою підставою, що надає право на встановлення земельного сервітуту. Крім того позивач не зверталася у встановленому порядку до землекористувачів для укладення можливого договору про встановлення земельного сервітуту та судом не з`ясовано чи чинились перешкоди з боку ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивачеві у задоволені її потреб.

В апеляційній скарзі адвокат Охлопков О.І., діючи в інтересах ОСОБА_3 , посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права просив рішення суду скасувати, постановити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не доведено наявність обставин, які б свідчили про необхідність встановлення сервітуту, а саме, що єдино можливим способом задоволення потреб позивача на використання власної земельної ділянки є саме встановлення сервітуту. Фасад будинку позивачки виходить безпосередньо на вулицю, до будинку вже облаштований під`їзд з проїжджої частини вулиці, а для заїзду на ділянку міською радою вже надана додатково земельна ділянка. Нормальне господарське використання земельної ділянки, яка належить позивачці можливо без обтяження сервітутом суміжної земельної ділянки. Крім того, земельні ділянки, якими користуються сторони у справі, ще не сформовані, права на них не визначені і не зареєстровані у встановленому законом порядку, та зважаючи на те, що сервітут це речове право, похідне від права власності, встановлення сервітуту щодо несформованої земельної ділянки неможливо.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу адвоката Охлопкова О.І., подану в інтересах ОСОБА_3 , позивачка ОСОБА_1 зазначила, що на її думку рішення суду є законним та обґрунтованим. Просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Під час розгляду справи ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_6 свою апеляційну скаргу підтримали за обставинами викладеними у скарзі. Апеляційну скаргу адвокат Охлопкова О.І., подану в інтересах ОСОБА_3 підтримали в повному обсязі, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог.

Адвокат Охлопков О.І., діючи в інтересах ОСОБА_3 , приймаючи участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, свою апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі за обставинами викладеними у скарзі. Апеляційну скаргу ОСОБА_7 підтримав в повному обсязі. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог.

Заперечуючи проти апеляційних скарг ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 зазначили, що, на їх думку, рішення суду є законним та обґрунтованим, доводи апеляційних скарг є безпідставними, а тому просили апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Представник Скадовської міської ради Чаюк М.В., приймаючи участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, проти задоволення апеляційних скарг заперечував, зазначивши, що рішення суду на його думку є законним та обґрунтованим. Просив апеляційні скарги відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що жилий будинок АДРЕСА_1 ) належить на праві приватної власності:

-177/300 частин ОСОБА_1 на підставі: 1) свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 липня 2003 року на 118/300 частин вказаного будинку, виданого державним нотаріусом Скадовської державної нотаріальної контори Херсонської області Куліш Л.Г., зареєстрованого за №1266 ОСОБА_1 та 2)свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 грудня 2011 року на 59/300 частин житлового будинку, виданого державним нотаріусом Скадовської державної нотаріальної контори Херсонської області Сисак Д.П., зареєстрованого за №1-1093;

-123/300 частин ОСОБА_2 на підставі:1) договору дарування від 17 жовтня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Скадовського районного нотаріального округу Вербовським В.М., зареєстрованого за №2919 та 2) ухвали Скадовського районного суду Херсонської області від 19 жовтня 1995 року.

Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 600кв.м., що підтверджується архівною копією рішення виконкому Скадовської районної ради від 18 лютого 1956 року №102, згідно якого за домобудівлею по АДРЕСА_3 ) закріплена земельна ділянка - 600кв.м. Вказана обставина також встановлена рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 06 лютого 2014 року, яке набрало законної сили.

Житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка АДРЕСА_1 поділені між співвласниками. Частині будинку, що належить ОСОБА_2 , на підставі рішення Скадовської міської ради № 371 від 01 лютого 2005 року присвоєна адреса: АДРЕСА_1 . Згідно Державного акту на право власності на землю, земельна ділянка по АДРЕСА_1 загальною площею 0.0245га належить на праві власності ОСОБА_2

Земельної ділянка АДРЕСА_1 , згідно кадастрового плану виконаного ПП «Землевпорядник» в 2013 році площею 348кв.м. знаходиться у користуванні ОСОБА_1

Відповідачі у справі ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_2 , який розташований на суміжній земельній ділянці із земельною ділянкою позивача у справі.

У відповідності до статті 91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів.

Згідно з частиною першою статті 401 Цивільного кодексу України користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

За змістом статті 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Відповідно до частин першої-другої статті 100 ЗК України власник або землекористувач земельної ділянки має право вимагати встановлення земельного сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки. Земельний сервітут встановлюється за домовленістю між власниками сусідніх земельних ділянок на підставі договору або за рішенням суду.

Частиною другою статті 402 ЦК України передбачено, що земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Відповідно до статті 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

У розумінні приписів наведених норм потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли особа не може задовольнити свої потреби іншим способом. Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у особи можливості задовольнити свої потреби іншим способом, ніж шляхом встановлення права користування чужою земельною ділянкою - земельного сервітуту.

Відповідно до статей 12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_10 є власником 177/300 частин жилого будинку АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 розташований на земельній ділянці площею 348кв.м, призначеної для будівництва і обслуговування вказаної частини житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер відсутній.

ОСОБА_1 та відповідачі, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , користуються суміжними земельними ділянками.

Спір між сторонами з приводу відсутності проїзду/проходу до земельної ділянки, відсутності можливості прокладання та експлуатації інженерних мереж та щодо встановлення земельного сервітуту через належну відповідачу земельну ділянку по раніше існуючому історично сформованому проїзду триває з 2014 року.

Згідно план-схеми БТІ від 25 жовтня 1957 року, план-схеми БТІ від 15 жовтня 1957 року, схематичного плану БТІ від 01 листопада 2011 року заїзд до земельної ділянки, на якій розташована частина жилого будинку, що належить на праві власності ОСОБА_1 здійснювався по проїзду розташованому на лівій межі земельної ділянки АДРЕСА_2 .

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 15 листопада 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 24 грудня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , третя особа Садовська міська рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_12 , в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист права землекористування встановлено, що проїзд загального користування площею 83.5кв.м є частиною земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 , наданої для обслуговування жилого будинку за зазначеною адресою.

Рішенням Скадовської міської ради Херсонської області від 30 червня 2016 року №221 ОСОБА_1 відмовлено у встановлені земельного сервітуту на частину земельної ділянки по АДРЕСА_2 орієнтовною площею 84.0кв.м та рекомендовано вирішити питання встановлення земельного сервітуту у судовому порядку оскільки земельна ділянка у АДРЕСА_2 не сформована і перебуває у користуванні інших осіб.

Під час розгляду справи сторони не заперечували факт, що у ОСОБА_1 відсутня можливість заїзду на належну їй земельну ділянку.

З листа Скадовського районного відділу Управління держтехногенбезпеки у Херсонській області від 04 січня 2013 року №24/25/1 вбачається, що перекриття проїзду між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , його забудова значно погіршить умови ліквідації загорання у середині кварталу зважаючи на віддаленість вуличних пожежних гідрантів та щільність забудови.

З мотивувальної частини висновку судової земельно-технічної експертизи № 18/388 від 29 травня 2018 року вбачається, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 має подовжену конфігурацію. Ширина проходу до частини житлового будинку ОСОБА_10 та взагалі до вільної від забудови ділянки № НОМЕР_1 по фасаду складає 1.0м.

Господарська будівля гараж літ. «В» розташований в дворовій частині біля задньої межі ділянки № НОМЕР_1 . Без проїзду по земельній ділянці АДРЕСА_2 у ОСОБА_1 відсутня можливість використовувати дану будівлю за функціональним при значенням.

Згідно робочого проекту будівництва каналізаційної мережі будинків по АДРЕСА_5 (шифр проекту 06-07-НК, виконаний ПП «Діагональ», ліцензія АВ №341945, ГІП Н.М. Микита, 2007 рік), каналізаційний колектор прокладений уздовж вул. Маріїнська (Комунарів) на відстані 3.5 м від лінії забудови кварталу. Каналізаційний трубопровід від жилого будинку ОСОБА_1 прокладений через поворотний колодязь по проїзду загального користування 11.7м, під незначним кутом до каналізаційного колодязя.

Згідно проекту газопостачання кварталу вулиць Комунарів, К. Лібкнехта, Гагаріна (шифр проекта 365/91 ГСН, виконаний Укржилпромпроект обласний відділ м. Херсон) розподільчий трубопровід Д-20 до житлового будинку АДРЕСА_1 прокладений по опорам, які встановлені на земельній ділянці АДРЕСА_2 .

АДРЕСА_6 електропередачи до житлового будинку АДРЕСА_1 прокладена від АДРЕСА_7 ЛЕП, встановленої на АДРЕСА_8 Маріїнська навпроти ділянки № НОМЕР_2 .

У зв`язку із викладеним у ОСОБА_1 відсутня можливість здійснення належної експлуатації (здійснення технічного обслуговування та ремонту) вказаних інженерних мереж.

Як вбачається зі змісту судової земельно-технічної експертизи № 18/388 від 29 травня 2018 року для встановлення земельного сервітуту з метою проїзду та належного обслуговування інженерних мереж експертом запропоновано використання частини земельної ділянки АДРЕСА_2 , яка історично використовувалась як проїзд для земельної ділянки № НОМЕР_1 , а саме земельна ділянка фактичною площею 81.0 кв.м розташована від фасаду по лівій межі, за формою трапеція з лінійними розмірами: фасад - 3.45м, права межа - 25.1 м, ліва межа - 25.3м., задня межа 3.0м.

Сторони, під час розгляду справи не заперечували, що позивачка користувалась раніше вказаним проїздом на належну їй земельну ділянку. Також сторони визнали, що запропонована експертом земельна ділянка вільна від забудови.

Заперечення відповідачами апелянтами права позивачки проїжджати через свою земельну ділянку, порушує її право щодо вільного проїзду на земельну ділянку, на якій розташований її будинок та господарські споруди, зокрема функціональному використанні гаража.

Відсутність на запропонованій частині земельної ділянки будь-яких спору чи будівель, також підтверджується фототаблицею до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 18/388 від 29 травня 2018 року, з якої вбачається, що запропонована частина земельної ділянки вільна від забудови та насаджень.

Отже, встановивши, що у позивача відсутній інший проїзд до земельної ділянки на якій розташовано належний їй жилий будинок та господарські споруди, окрім як через частину земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні відповідачів, а також відсутня можливість прокладання та здійснення технічного обслуговування та ремонту інженерних мереж (лінії електропередачі, газопроводу, каналізації тощо), враховуючи висновок експертизи та необхідність захисту прав та свобод позивача, передбачених та гарантованих Конституцією України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку в частині встановлення земельного сервітуту щодо частини земельної ділянки відповідачів для проїзду транспорту для заїзду на земельну ділянку позивачки та прокладання і експлуатації інженерних мереж для до земельної ділянки позивача.

Встановлення земельного сервітуту по раніше існуючому історично сформованому проїзду при відсутності іншого проїзду до земельної ділянки позивача, не позбавляє співвласників житлового будинку АДРЕСА_2 права на користування її земельною ділянкою. Будь-яких доказів звернення до відповідних органів чи установ з метою виготовлення необхідної документації для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд саме на частині земельної ділянки, по якій встановлено сервітутне обмеження з метою проїзду до господарства позивача відповідачами не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не повністю дослідив обставини у справі, а саме стосовно того, чи зверталась позивачка з вимогою встановлення сервітуту безпосереднього до землекористувачів і чи вирішувалося це питання між сторонами в добровільному порядку колегія суддів відхиляє, враховуючи неприязні стосунки, що склалися між сторонами, та заперечення відповідачами під час розгляду справи права позивачки на встановлення такого сервітуту.

Доводи апелянтів про відсутність у ОСОБА_1 необхідності у проїзді до належної їй земельної ділянки та розташованих на ній господарських споруд, а також в обслуговуванні належних їй інженерних мереж позбавлені правового обґрунтування та спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що вглибині земельній ділянці № НОМЕР_1 розташований гараж, а інженерні мережі, зокрема каналізаційний колодязь, газопровід, лінія електропередачі проходять через частину земельної ділянки, запропонованої для встановлення земельного сервітуту.

Доводи апелянтів про те, що для заїзду на ділянку позивачки міською радою вже надана додатково земельна ділянка не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Не внесення інформації про земельну ділянку до Державного земельного кадастру та відсутність кадастрового номеру земельної ділянки, яка у встановленому законом порядку виділена для будівництва та обслуговування жилого будинку не є перешкодою для встановлення, у випадках передбачених законом, земельного сервітуту.

Суд першої інстанції із урахуванням наведених норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, належним чином оцінивши докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для встановлення земельного сервітуту на користь ОСОБА_1 у вигляді для проходу, проїзду транспорту до її земельної ділянки, а також для прокладання та експлуатації лінії електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації через земельну ділянку, користувачами якої є ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, на які сторони посилались в обґрунтування своїх вимог та заперечень, не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційних скарг не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та адвоката Охлопкова Олександра Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Скадовського районного суд Херсонської області від 17 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 20 вересня 2019 року.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: В.О. Бездрабко

І.В. Вейтас