Справа № 515/1306/19
Провадження № 2/515/2198/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О.Е.

представника заявника адвоката Давиденка К.В.

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області циві- льну справу за позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського райо- ну Одеської області

про визнання права власності на земельні ділянки,

В С Т А Н О В И В:

21 серпня 2019 р. ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 - ни в особі свого представника пред`явила позов до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просила визнати за ОСОБА_3 право власності на земельні ділянки. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який був чоловіком ОСОБА_2 . Після смерті останнього залишились земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,54 га та 2,04 га загальною площею 2,58 га, що розташовані на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського ра- йону Одеської області, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 049729, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області 13. 03.2006 р. на ім`я ОСОБА_4 . Вказану земельну ділянку має право успадкувати дочка спадко-

давця як спадкоємець першої черги за законом. ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь їхньої з спадкодавцем донькою, однак отримала відмову з причин відсутності (ненадання) правовстановлюючих документів, що підтверджує право власності померлого на зазначене майно. Отже, успадкувати земельні ділянки у нотаріальному по-

рядку вона не має можливості. Крім того, існує проблема щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Так як є розбіжність у написані прізвища спадкодавця, а саме в свідоцтві про смерть спадкодавця зазначено « ОСОБА_5 », а в державному акті на право приват- ної власності на землю зазначено « ОСОБА_6 », але зазначені розбіжності є лише помилки посадо- вих осіб, які складали зазначені документи. За таких обставин просив визнати за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розгля- нути за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, перший заступник сільського голови надав заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнав, відзиву на позов не подав.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про роз- гляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звуко- записувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здій- снюється.

Як передбачено ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого про-вадження за наявними у справі доказами у зв`язку з визнанням позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В силу ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають до- казуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добро- вільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по су- ті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно копій паспорту серії НОМЕР_1 та свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 (а. с.3,7), ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Основа Березівського району Одеської облас- ті. 16.02.2005 р. вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 .

Згідно копій свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.5), ОСОБА_3 народила- ся ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Одеса, її батьком вказаний « ОСОБА_4 ».

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.8) підтверджується, що батько позивача ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Оснвоа Березівського району Одеської області.

Копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 049729 (а.с.9) пі- дтверджується, що земельна ділянка 0,54 га та 2,04 га, загальною площею 2,58 га, що розташовані на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, передані у власність ОСОБА_4 .

Тобто, зазначеними копіями документів підтверджується той факт, що дійсне прізвище спадко- давця « ОСОБА_6 ». Але у зв`язку з тим, що у державному акті на право приватної власності на зе- млю допущена помилка при написанні прізвища останнього, позивач позбавлений у повній мірі реалізувати свої спадкові права.

Вартість земельної ділянки площею 0,5421 га, кадастровий номер якої : 01:001:1908, становить 18275,25 грн. та площею 2,0374 га, кадастровий номер якої :01:001:1909, становить 68684,74 грн., що видно з витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, складених 19.08.2019 р. (а.с.11,12).

Відмова нотаріуса (а.с.10) свідчить про неможливість ОСОБА_2 , що діє від імені ОСОБА_8 отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно земельну ділянку.

Газета "Татарбунарский вісник" № 42 (6025) від 02.11.2019 р. містила оголошення про недій- сність державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 049729, виданого на ім`я ОСОБА_4 , що видно з її копії (а.с.---).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї Постанови № 7 від 30.05. 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В силу ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збе- реженням її цільового призначення, що визначено ч.1 ст.1225 ЦК України.

За змістом ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право спадкування почерго- во. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.

В силу ст.1262 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадко- давця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки..

Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадко- давцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом стро- ку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 є спадкоємцем за законом в порядку першої черги, а також те, що земельні ділянки площею 0,54 га та 2,04 га, загальною площею 2,58 га, що розташовані на території Дмитрвіської сільської ради, дійсно належала її батькові ОСОБА_9 , однак перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадкові земельні ділянки є те, що оригінал державного акту на право приватної власності на землю втрачено, а також те, що в державному акті на право приватної власності на землю та в свідоцтві про смерть спадкодавця є розбіжність у написані по прізвища останнього.

Отже, суд вважає, що за ОСОБА_3 має бути визнано право власності на спадкові земе- льні ділянки, що залишилися після смерті її батька ОСОБА_4 ..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-80, 82, 200, 206, 211, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.1216, 1217, 1225, 1258, 1262, 1268 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої дити- ни ОСОБА_3 до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельні ділянки задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподар- ського виробництва площею 0,54 га та 2,04 га, загальною площею 2,58 га, що розташовані на тери- торії Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 049729, виданого Татарбунарською ра- йонною державною адміністрацією Одеської області 13.03.2006 р. на ім`я ОСОБА_4 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учас- никами справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили пі- сля повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тимошенко