ПОСТАНОВА

Іменем України

31 січня 2019 року м. Кропивницький

справа № 388/1285/17

провадження № 22-ц/4809/96/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

секретар Гончар В.В. , Лазаренко - Шаповалова В.В.

учасники справи:ОСОБА_1,

представник - ОСОБА_1- ОСОБА_2

представник ТОВ «Агрофірма Долинка» - Хілько Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ТОВ «Агрофірма Долинка» на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 06.09.2018 року, суддя Степанов С.В., по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма Долинка», третя особа: відділ з питань Державної реєстрації Долинської міської ради Кіровоградської області про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості по орендній платі, визнання недійсним договору міни та скасування права власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ТОВ «Агрофірма Долинка», третя особа: відділ з питань Державної реєстрації Долинської міської ради Кіровоградської області про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості по орендній платі, визнання недійсним договору міни та скасування права власності.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що в її приватній власності є земельна ділянка кадастровий № НОМЕР_1, площею 6.82 га., яка розташована на території Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, що підтверджується виданим 15.02.2002 року державним актом на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_2

01.07.2014 року вищевказану земельну ділянку, за договором оренди землі НОМЕР_4 на 49 (сорок дев'ять) років ОСОБА_1 передала в оренду відповідачу.

10.07.2014 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію Іншого речового права внесено запис про реєстрацію за відповідачем на підставі вищевказаного договору оренди землі, права оренди вищевказаної земельної ділянки на 49 років.

Зазначила, що відповідно до п. 9, 10, 11 Договору, відповідач зобов'язувався щорічно сплачувати позивачу до 30 грудня поточного року орендну плату в грошовій формі та розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 4180.71 грн. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0.3% несплаченої суми за кожен день прострочення, (п. 14 Договору).

Згідно вимог п.28 Договору оренди землі та ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

ОСОБА_1 зазначила, що протягом всього часу дії договору оренди, відповідач в порушення умов договору систематично не виконує свої зобов'язання щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою та відповідач жодного разу не сплачував позивачу орендну плату. Борг по орендній платі складає за 2014-2017 роки в сумі 16 722,84 грн. розрахунок пені за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року складає 13 733,63 грн. Розрахунок розміру 3% річних за несплату орендної плати з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року складає 376,26 грн.

Розрахунок розміру інфляційних втрат за несплату орендної плати з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року складає 3327,71 грн.

Просила суд розірвати договір оренди землі № 71 укладений 01.07.2014 року між позивачем та ТОВ «Агрофірма Долинка», який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.07.2014 року за № 6312050.

Стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по орендній платі за 2014-2017 роки в сумі 16 722,84 грн., пеню згідно договору в сумі 13 733,63 грн., пеню в сумі 376,26 грн., індекс інфляції в сумі 3327,71 грн., а всього 34 160,44 грн. та судові витрати.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 подала заяву про збільшення та уточнення позовних вимог.

Зазначила, що згідно листа відділу у Долинському районі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 12.12.2017 року №1474/111-17 нормативно грошова оцінки моєї земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 6.82 га., яка розташована на території Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області становить станом на 01.01.2014 р. та 01.01.2015 р. - 175124 грн., а станом на 01.01.2016 року - 210132 грн., а в договорі оренди землі і в її позовних вимогах зазначено менший розмір грошової оцінки земельної ділянки, що суттєво впливає на обчислення розміру орендної плати.

Отже борг по орендній платі складає за 2014 - 2017 роки в сумі (5253,72+5253,72+6303,96+6303,96) 23115.36 грн.

Розрахунок пені по орендній платі за 2014 рік складає 4900.47 грн. (борг 5253,72 грн, х 0.3% /365 = 4.31 грн. пеня за один день прострочення х 1137 днів період з 01.01.2015р. по 12.02.2018 р.).

Розрахунок пені по орендній платі за 2015 рік складає 3327.32 грн. (борг 5253,72 грн. х 0.3% /365 = 4.31 грн. пеня за один день прострочення х 772 днів період з р. по 12.02.2018 р.).

Розрахунок пені по орендній платі за 2016 рік складає 2108.26 грн. (борг 6303.96 грн. х 0.3% /365 = 5.18 грн. пеня за один день прострочення х 407 днів період01.01.2017р. по 12.02.2018 р.).

Розмір пені (0.3%) по орендній платі від несплаченої суми за кожен день, прострочення за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 рік, складає 10336.05 грн.

Розрахунок розміру 3 % річних за несплату орендної плати з 01.01.2015 р. По

12.02.2018рік, складає 2161.87 грн. Розрахунок розміру інфляційних втрат за несплату орендної плати з 01.01.2015 р. по 12.02.2018 рік, складає 19194.70 грн.

Просила суд стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою протягом 2014-2017 років в сумі 23115.36 грн. пеню згідно договору в сумі 10336.05 грн., 3% річних в сумі 2161.87 грн., індекс інфляції в сумі 19194.70 грн., а всього 54807.98 грн.

05.04.2018р. позивач подала заяву про збільшення та уточнення позовних вимог де зазначила, що їй стало відомо про те, що на даний час вона не є власником земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,82 га., яка розташована на території Березівської сільської ради Долинського району, оскільки за нотаріально посвідченим договором міни (обміну) земельних ділянок від 28.07.2017 року її представник за нотаріально посвідченим дорученням від 04.06.2013 року ОСОБА_4 здійснив обмін земельної ділянки на належну ТОВ «Агрофірма Долинка» земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,0100 га., яка розташована на території Березівської сільської ради Долинського району.

Зі змісту договору міни земельних ділянок вбачається, що обмін відбувся без грошової доплати. Вартість відчужуваної земельної ділянки становить 15400 грн., а вартість відчужуваної земельної ділянки, що належить ТОВ «Агрофірма Долинка» становить 104860 грн.

Крім того, позивач зазначив, що земельні ділянки, обмін яких було здійснено не знаходяться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а розташовані на різних територіях.

Просила визнати недійсним договір міни (обміну) земельних ділянок, укладених 28.07.2017 року між нею в особі представника ОСОБА_4 та товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Долинка", код ЄДРПОУ 381411 посвідчений державним нотаріусом Новгородківського нотаріального округу Кіровоградської області Голобородько О.В., зареєстрований в реєстрі за № 615.

Скасувати державну реєстрацію права власності за товариством з обмежена відповідальністю "Агрофірма Долинка", на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, для ведення товарне сільськогосподарського виробництва, площею 6.82 га., яка розташована на території Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що виникло на підставі договору міни № 615 від 28.07.2017 року.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 06.09.2018 року позов задоволено частково.

Суд першої інстанції стягнув з ТОВ «Агрофірма Долинка» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за договором оренди 54807,98 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Агрофірма Долинка» ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначено, що укладаючи договір на передачу в оренду земельної ділянки від 01.07.2014 року позивач повторно передала в оренду ту ж саму земельну ділянку, яка нею була вже передана раніше та строк користування якою не закінчився у попереднього орендаря та за оренду якої нею отримано оплату до 2061 року. Крім того, суд не звернув увагу, що державна реєстрація речових прав на спірну земельну ділянку НОМЕР_4 згідно договору від 01.07.2014 року проведена з порушенням вимог законодавства та не може бути підставою для задоволення вимог про нарахування та стягнення орендної плати за даним договором, оскільки при проведені реєстрації державний реєстратор не перевірив належним чином наявність реєстрації права оренди на ці земельні ділянки, внаслідок чого повторно зареєстрував договір оренди землі, що є недопустимим, оскільки одна і та ж земельна ділянка була передана в оренду різним орендарям.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначено, що суд не взяв до уваги те, що оскільки їй не була сплачена орендна плата, що свідчить про систематичне порушення умов договору та є підставою не тільки для стягнення заборгованості по сплаті орендної плати, а і є підставою для розірвання договору оренди землі. Крім того, земельні ділянки, обмін яких було здійснено не знаходяться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а розташовані на різних територіях, а тому такий договір є недійсний.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 05.11.2018 року по справі відкрито апеляційне провадження.

До суду надано відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1, в якому заперечує проти апеляційної скарги ТОВ «Агрофірма Долинка» та зазначає, що відповідач не надав суду першої інстанції належних і допустимих доказів про виплату їй орендної плати за 2014-2017 роки, що свідчить про систематичне порушення умов договору оренди землі. Виплата нібито коштів в сумі 20 3085 грн. ПАТ «Долинський хлібзавод» 29.05.2013 року не свідчить про виплату позивачу орендної плати на виконання умов договору оренди землі від 01.07.2014 року НОМЕР_4.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 26.11.2018 року справу призначено на 20.12.2018 року на 12 год.00 хв.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції встановив, що в приватній власності позивача була земельна ділянка кадастровий № НОМЕР_1, площею 6.82 га., яка розташована на території Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, що підтверджується виданим 15.02.2002 року державним актом на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_2 ( а.с.7).

Згідно копії договору оренди землі НОМЕР_4 від 01.07.2014 року вбачається, що вищевказана земельна ділянка, на 49 (сорок дев'ять) років передана позивачем в оренду відповідачу ТОВ «Агрофірма Долинка» в особі директора ОСОБА_6.

10.07.2014 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію Іншого речового права внесено запис про реєстрацію за відповідачем на підставі вищевказаного договору оренди землі, права оренди вищевказаної земельної ділянки на 49 років , а також копії акту приймання-передачі земельної ділянки № НОМЕР_5 в оренду (а.с.8-10, 75).

Копією листа від 12.12.2017р. № 1474/111-17 виданого відділом Долинського Держгеокадастру у Кіровоградській області підтверджується нормативно грошова оцінка земельної ділянки площею 6,82га, кадастровий номер НОМЕР_6 (а.с. 43).

З копії договору оренди землі від 04.11.2009р. та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 5525164, підтверджено, що позивач ОСОБА_1 передала в оренду земельну ділянку площею 6,82 га на 5 років оренду ПАТ «Долинський Хлібозавод» (а.с.55-63).

Із копії довіреності від 04.06.2013р. слідує, що ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_7, ОСОБА_8, та ОСОБА_4 укладати договори оренди та (або) міни на будь яку іншу земельну ділянку відповідно до закону стосовно вищевказаної земельної ділянки, одержувати платежі та ін..(а.с.69-70).

З копії договору міни (обміну) від 28.07.2017р., укладеного між відповідачем та уповноваженого позивачем - ОСОБА_4, сторони міняють земельну ділянку належну ТОВ «Агрофірма Долинка» площею 0,0100 га, а ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 6,8183га. Так, сторони набули право власності на такі земельні ділянки: ТОВ «Агрофірма Долинка» площею 6,8183 га, а ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 0,0100га. (а.с. 78-83).

Копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 96236099 та копією договору про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 02.08.2017р. підтверджено, що земельну ділянку 0,01га (одна сота гектара), кадастровий номер НОМЕР_3 передана в користування ТОВ «Агрофірма Долинка» на 49 років, з розміром оплати 1000,00грн., підписаний ОСОБА_6 та «за власника» ОСОБА_4 (а.с.84-89).

Копією розписки та платіжною відомістю від 29.05.2013р. слідує, що ОСОБА_1 отримала від ПАТ «Долинський хлібозавод» орендну плату за 49 років наперед згідно договору оренди земельної ділянки НОМЕР_5 , претензій до 2061 року не має (а.с. 90).

Суд першої інстанції зазначив, що згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі», розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно зі ст.24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати у орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ч. 1 ст..526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.. 715 ЦК України, за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов'язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не надано будь яких доказів сплати орендної плати за 2014-2017 роки. Посилання на оплату за попереднім договором оренди укладений з ВАТ «Долинський хлібозавод» є безпідставним з огляду на недоведеність правонаступництва чи іншого належного зв'язку відповідача та ВАТ «Долинський хлібозавод». В той же час, суд не вбачає підстав для задоволення вимог про визнання недійсним договору міни та його реєстрації з огляду на його відповідність чинному законодавству України. Вимога про розірвання договору оренди задоволенню не підлягає з огляду на поєднання внаслідок міни ділянок, у одній особі.

Проте погодитись з висновками суду першої інстанції неможливо.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що у власності позивача перебувала земельна ділянка кадастровий № НОМЕР_1, площею 6.82 га., яка розташована на території Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, що підтверджується виданим 15.02.2002 року державним актом на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_2 .

З договору оренди землі НОМЕР_4 від 01.07.2014 року укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Долинка» вбачається , що ОСОБА_1 передала в оренду земельну ділянку загальною площею 6.82 га. на 49 років. Орендна плата вноситься орендарем у формі та в розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки , що становить 4180.71 грн.

Земельна ділянка передана ТОВ «Агрофірма Долинка» у користування відповідно до акту приймання - передачі від 01.07.2014 року.

З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права вбачається, що даний договір оренди був зареєстрований 10.07.2014 року.

Задовольняючи позов в частині стягнення заборгованості по орендній платі, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не надано будь яких доказів сплати орендної плати за 2014-2017 роки.

Однак такі висновки суду є необґрунтованими оскільки не ґрунтуються на належних та допустимих доказах .

В порушення норм процесуального права суд першої інстанції не встановив дійсні обставини по справі в цій частині позовних вимог.

Згідно статті 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі», розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно зі статтею 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати у орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ч. 1 ст..526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 підтвердила , що в 2013 році в рахунок майбутніх виплат по договору оренди землі НОМЕР_4 від 01.07.2014 року вона отримала 32000 грн. із 200000 грн. які їй обіцяли виплатити за оренду землі.

Таким чином встановлені обставини свідчать , що ОСОБА_1 отримала орендну плату на перед, виходячи із розміру орендної плати (п.9. Договору), фактично за 7 років.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстави для стягнення заборгованості по орендній платі за період 2014-2017 років в сумі 23115.36 грн. пеня згідно договору в сумі 10336.05 грн., 3% річних в сумі 2161.87 грн., індекс інфляції в сумі 19194.70 грн., а всього 54807.98 грн. - відсутні.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку , що відповідно до встановлених обставин, підстави для задоволення позовних вимог в частині розірвання спірного договору оренди відповідно до п.38 Договору оренди відсутні , оскільки відсутня заборгованість по орендній платі по договору оренди землі НОМЕР_4 від 01.07.2014 року укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Долинка».

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку , що позовні вимоги про визнання недійсним договору міни земельних ділянок укладений 28.07.2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Долинка» посвідчений державним нотаріусом Новгородківського нотаріального округу Кіровоградської області Голобородько О.В. зареєстрований в реєстрі № 615 та скасування державної реєстрації права власності за ТОВ «Агрофірма Долинка» на земельну ділянку кадастровий номер -НОМЕР_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6.82 га. яка розташована на території Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що виникло на підставі договору міни №615 від 28.07.2017 року підлягають задоволенню.

Із копії довіреності від 04.06.2013р. вбачається що ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_7, ОСОБА_8, та ОСОБА_4 укладати договори оренди та (або) міни на будь яку іншу земельну ділянку відповідно до закону стосовно вищевказаної земельної ділянки, одержувати платежі та ін..(а.с.69-70).

З копії договору міни (обміну) від 28.07.2017р., укладеного між відповідачем та уповноваженого позивачем - ОСОБА_4, сторони міняють земельну ділянку належну ТОВ «Агрофірма Долинка» площею 0,0100 га, а ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 6,8183га. Так, сторони набули право власності на такі земельні ділянки: ТОВ «Агрофірма Долинка» площею 6,8183 га, а ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 0,0100га. (а.с. 78-83).

Відповідно до ст.. 715 ЦК України, за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов'язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно пункту 2 статті 15 «Прикінцеві положення» Закону зобов'язано Кабінет Міністрів України розробити рекомендації щодо обміну земельними ділянками, одержаними власниками земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

На реалізацію цієї норми Закону Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17.11.2003 року №288 було затверджено рекомендації щодо обміну земельними ділянками, згідно підпунктів 3,5 яких власник земельної ділянки, яка знаходиться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, звертається усно або письмово до власника іншої земельної ділянки на межі цього або іншого масиву, на яку він бажає обміняти свою земельну ділянку, із пропозицією укласти договір міни земельних ділянок. Оскільки обмін земельними ділянками здійснюється за згодою їх власників, то у разі відхилення пропозиції укласти договір міни земельних ділянок власник земельної ділянки, який виявив бажання її обміняти, має право звернутись із зазначеною вище пропозицією до власника іншої земельної ділянки на межі цього або іншого масиву. У разі прийняття пропозиції власником іншої земельної ділянки щодо обміну земельними ділянками власники земельних ділянок укладають договір міни земельних ділянок. Договір міни земельних ділянок укладається відповідно до вимог Земельного кодексу України та Цивільного кодексу України. Право власності на земельну ділянку за договором міни виникає після нотаріального посвідчення договору міни земельних ділянок, одержання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації.

Частиною першою статті 5 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлено, що матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників, оформлюють сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку.

Законодавець не закріпив у ЗК України чи інших законах України порядок міни земельних часток (паїв) в інших випадках.

Отже, аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що обміняними можуть бути тільки земельні ділянки за схемою «пай на пай» та лише у випадку, передбаченому статтею 14 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Згідно правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-464цс16, викладеному у постанові від 12 жовтня 2016 року, законодавець не закріпив у ЗК України чи інших законах України, крім Закону № 899-ІV, порядок міни земельних часток (паїв) в інших випадках. Обміняними можуть бути земельні ділянки за схемою «пай на пай» та лише у випадку, передбаченому статтею 14 Закону № 899-ІV. Порядок обміну земельних часток (паїв) в інших випадках законом не визначений.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку , що обмін земельними ділянками відбувся без дотримання вимог законодавства яке регулює спірні правовідносини, зокрема Закону № 899-ІV,що в силу положень закону є підставою для визнання їх недійсними.

У відповідності до приписів п.п. 1 та 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації та рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Отже, зі змісту вище зазначених положень закону вбачається, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, а у разі скасування на підставі рішення суду в тому числі документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Отже, записи скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними.

Рішення суду про визнання недійсним договору міни є самостійною підставою для скасування запису про державну реєстрацію та при отриманні державним реєстратором рішення суду, що набрало законної сили, він зобов'язаний скасувати відповідний запис про державну реєстрацію прав.

Суд апеляційної інстанції, приймаючи до уваги встановлені обставини дійшов висновку, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення норм процесуального права, зокрема не встановив дійсні обставини по справі, не сприяв всебічному розгляду справи і як наслідок ухвалив судове рішення, яке не ґрунтується на доказах, а тому є всі підстави для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення, яким позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ТОВ «Агрофірма Долинка» - задовольнити частково.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 06.09.2018 року скасувати. Ухвалити нове рішення яким позов ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма Долинка», третя особа: відділ з питань Державної реєстрації Долинської міської ради Кіровоградської області про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості по орендній платі, визнання недійсним договору міни та скасування права власності задовольнити частково.

Визнати недійсним договір міни земельних ділянок укладений 28.07.2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Долинка» посвідчений державним нотаріусом Новгородківського нотаріального округу Кіровоградської області Голобородько О.В. зареєстрований в реєстрі № 615 .

Скасувати державну реєстрацію права власності за ТОВ «Агрофірма Долинка» на земельну ділянку кадастровий номер -НОМЕР_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6.82 га. яка розташована на території Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що виникло на підставі договору міни №615 від 28.07.2017 року.

В задоволені позову ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма Долинка» про розірвання договору оренди та стягнення орендної плати відмовити.

Стягнути з ТОВ «Агрофірма Долинка» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу позову в розмірі 1280 грн.(одна тисяча двісті вісімдесят).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Агрофірма Долинка» 1600 грн.(одна тисяча шістсот)

Текст постанови складено 10.02.2019 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: