Номер провадження: 22-ц/813/4072/19
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Департамент міського господарства Одеської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

третя особа - Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2019 року, постановлену суддею Чернявською Л.М.,

встановив:

10.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа - Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності.

01.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладання арешту на нерухоме майно.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику.

Не погоджуючись з ухвалою суду, апеляційну скаргу подав ОСОБА_1 ,в якій з посиланням на порушення норм процесуального права, просить визнати його звільненим від сплати судового збору, ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити подану ним заяву про забезпечення позову.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що заявлене ним клопотання достатньо обґрунтоване. Крім того вважав невірним висновок районного суду щодо відсутності підстав для звільнення його від сплати судового збору.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тобто апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви (п.6 ч.1 ст. 353 ЦПК України) підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали..

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Повертаючи ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що вона подана без додержання вимог ст.151 ЦПК України, а саме: до заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі. Районний суд не прийняв до уваги посилання ОСОБА_1 на те, що він звільнений від сплати судового збору як законний представник дітей-інвалідів, оскільки позовна заява подана ОСОБА_1 від свого імені, а не як законним представником дітей-інвалідів.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна з огляду на таке.

Частиною другою статті 133 ЦПК України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким спеціальним законом є Закон України «Про судовий збір», пунктом 9 частини 1 статті 5 якого встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються законні представники дітей з інвалідністю.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 є законним представником малолітніх дітей з інвалідністю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , тобто на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» є особою, яка звільнена від сплати судового збору.

Колегія суддів вважає помилковим висновок районного суду про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору оскільки позовна заява подана ОСОБА_1 від свого імені, а не як законним представником дітей-інвалідів, з наступних підстав.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено пільги щодо сплати судового збору, відповідно до якої від його сплати звільняються позивачі за подання окремих позовів, а також деякі категорії осіб, визначені законом, незалежно від виду позову.

При цьому позивачі, які звільнені від сплати судового збору при пред`явленні окремих позовів, і деякі категорії осіб незалежно від виду позову звільняються від сплати судового збору не лише при пред`явленні позову, а й при поданні апеляційних чи касаційних скарг, заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами та Верховним Судом України.

Оскільки передбачені Законом України «Про судовий збір» пільги щодо сплати судового збору стосуються лише справи та її руху, то сплата судового збору за подання до суду заяв про забезпечення доказів або позову (підпункт 13 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір») здійснюється на загальних підставах за визначеними ставками незалежно від того, чи звільнені позивачі від сплати судового збору за пред`явлення певних позовів. Проте це не стосується деяких категорій осіб незалежно від виду позову, оскільки Законом України «Про судовий збір» вони взагалі звільнені від сплати судового збору, тобто і за оскарження ухвал суду та за вчинення інших процесуальних дій (зокрема, категорії, визначені у пунктах 8, 9, 18 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»).

Таким чином, апеляційний суд вважає, що питання про повернення зави про забезпечення позову вирішено судом з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи,що призвело до неправильного вирішення цього питання, вказане є підставою для скасування постановленої у справі ухвали за вимогами п. 3, п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У зв`язку з ухваленням рішення за відсутності учасників справи, відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 133, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2018 року скасувати і направити питання про забезпечення позову для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 20.09.2019 року

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева