РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 року м. Рівне

Справа № 555/686/19

Провадження № 22-ц/4815/1544/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Халевича С.В.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі виконавчий комітет Березнівської міської ради, Комунальне підприємство "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації",

третя особа ОСОБА_2 ,

за участю представників позивачки та виконкому Березнівської міськради, третьої особи ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Кухаруком Ігорем Миколайовичем, на рішення Березнівського районного суду Рівненської області в складі судді Мельничук Н.В. від 30 вересня 2019 року, проголошене в 14 год. 10 хв. в м. Березне,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася із позовом до виконавчого комітету Березнівської міської ради, КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації", третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення виконкому Березнівської міської ради, скасування рішення державного реєстратора КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації".

Позов мотивує тим, що згідно договору дарування від 11 квітня 2016 року вона набула у приватну власність 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Співвласником іншої 1/2 частини вказаної квартири згідно свідоцтва про право власності на житло від 23 грудня 1996 року, реєстр, номер 12-98-570, є ОСОБА_3 .

Згідно договору купівлі - продажу від 22 листопада 2017 року ОСОБА_2 набув у приватну власність квартиру АДРЕСА_2 , який є двоквартирним. Рішенням виконавчого комітету Березнівської міської ради від 27 червня 2018 року №74 "Про зміну статусу квартири в двоквартирному житловому будинку" змінено статус квартири АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 на індивідуальний житловий будинок та присвоєно ново визначеному об`єкту нерухомого майна поштову адресу: АДРЕСА_3 . Громадянину ОСОБА_2 .

Крім того, 22 серпня 2018 року на підставі рішення, державного реєстратора КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" Мельничук І.С., індексний номер 42660108 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено зміни у запис про право власності ОСОБА_2 , а саме змінено відомості про квартиру АДРЕСА_2 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , та змінено загальну площу з 85,6 кв.м. на 88,3 кв.м.

Вважає рішення виконавчого комітету Березнівської міської ради від 27 червня 2018 року №74 "По зміну статусу квартири в двоквартирному житловому будинку" протиправним, оскільки вона своєї згоди на переведення квартири відповідача в індивідуальний житловий будинок не надавала, а тому вказаним рішенням порушено її право власності, як співвласника на спільне майно в двоквартирному житловому будинку.

На підставі викладеного, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог ОСОБА_1 просила суд визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Березнівської міської ради від 27 червня 2018 року №74 "По зміну статусу квартири в двоквартирному житловому будинку" щодо квартири АДРЕСА_2 , а також скасувати рішення державного реєстратора КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" Мельничук І.С., індексний номер 42660108 від 22 серпня 2018 року.

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 30 вересня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що рішення №74 від 27 червня 2019 року "Про зміну статусу квартири в двоквартирному житловому будинку" щодо квартири АДРЕСА_2 було прийнято виконавчим комітетом Березнівської міської ради з дотриманням чинного законодавства, оскільки зазначений житловий будинок не є багатоквартирним та не знаходиться у спільній сумісній власності, а тому була відсутня необхідність отримання згоди позивача та інших співвласників двоквартирного будинку для прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача - адвокат Кухарук І.М. покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Вказує, що жодними нормами житлового законодавства України не передбачено переведення квартири у багатоквартирному будинку в індивідуальний житловий будинок без відома і згоди інших співвласників будинку.

Суд першої інстанції помилково послався у рішенні на положення п.п. 5 п. б ч. 1 ст.30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", оскільки вказана норма не передбачає повноважень органу місцевого самоврядування змінювати статус квартири шляхом прийняття рішення.

Звертає увагу, що приміщення загального користування, у тому числі допоміжні, несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку (конструктивні елементи будинку (фундамент, несучі стіни, міжповерхові перекриття, сходові марші т.ін.), механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення є спільним майном багатоквартирного будинку та належать на праві спільної сумісної власності власникам квартир у даному будинку, які є рівноправними у їхньому користуванні.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю засвідченої згоди власника суміжної житлової квартири у виконавчого комітету Березнівської міської ради не було правових підстав для прийняття оспорюваного рішення від 27 червня 2018 року №74.

Судом не було взято до уваги рішення Конституційного Суду України від 2.03.2004 року №04 №4-рп/2004 та №14-рп/2011від 9.11.2011 року.

З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вважає рішення суду таким, що постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що оскаржуване рішення виконкомом прийнято у відповідності до норм чинного законодавства та у визначений ним спосіб. Позивачем не доведено порушення її прав, просить рішення суду залишити без змін.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору дарування від 11 квітня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Березнівського нотаріального округу Трембіцьким В.Я. та зареєстрованим в реєстрі за №221, ОСОБА_1 набула у приватну власність 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Власником іншої 1/2 частини вказаної квартири є ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 23 грудня 1996 року Березнівською селищною радою.

Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.01.2019 року вбачається, що 22.11.2017 року на підставі договору купівлі-продажу за ОСОБА_2 було зареєстровано право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно висновку КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" №5645 від 7.06.2018 року щодо технічного обстеження об`єкта нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , за результатами обстеження та технічними показниками даний об`єкт нерухомого майна можна вважати житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, так як він має окремий вхід, окремий під`їзд з вулиці, відокремлені зовнішні інженерні мережі, опалення від окремого газового котла.

27.06.2018 року виконавчим комітетом Березнівської міської ради було прийняло рішення №74 "Про зміну статусу квартири в двоквартирному житловому будинку", яким змінено статус квартири АДРЕСА_4 , що належить па праві приватної власності ОСОБА_2 , на індивідуальний житловий будинок та присвоєно нововизначеному об`єкту нерухомого майна поштову адресу: АДРЕСА_3 .

22.08.2018 року на підставі рішення державного реєстратора КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" Мельничук І.С. індексний номер 42660108 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено зміни, а саме об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_2 змінено на житловий будинок АДРЕСА_3 .

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі .

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Згідно частини першої статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтями 4 та 5 цього Кодексу передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З аналізу наведених норм права можна зробити висновок, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Особа, яка звертається за захистом свого порушеного права має довести, що її право було порушене, в чому полягає порушення її права та ким воно порушується, не визнається або оспорюється. При цьому, особа має чітко визначити яке право порушене та реальність порушення цього права. Тобто, обґрунтування порушення прав не може ґрунтуватися на умовних припущеннях, які не підтверджені належними доказами.

Однак, ОСОБА_1 , покликаючись у своєму позові на те, що рішенням виконавчого комітету Березнівської міської ради №74 від 27.06.2018 року "Про зміну статусу квартири в двоквартирному житловому будинку" порушено її право власності, як співвласника на спільне майно в двоквартирному житловому будинку, не обґрунтовано в чому саме полягає таке порушення внаслідок зміни статусу, належної ОСОБА_2 , квартири, яка має окремі вхід та під`їзд з вулиці, відокремлені зовнішні інженерні мережі та опалення, на індивідуальний житловий будинок.

Також, позивачем не надано доказів того, що в зв`язку з прийняттям оспорюваного рішення її було позбавлено прав на допоміжні або будь-які інші приміщення, які перебували у спільній власності чи користуванні її та ОСОБА_2 .

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту порушення її прав чи інтересів.

Враховуючи викладене, судом з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, його висновки відповідають вимогам закону та обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Відповідно до ч.1 та ч.13 ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги слід віднести за рахунок позивачки.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Кухаруком Ігорем Миколайовичем, залишити без задоволення.

Рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 30 вересня 2019 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги віднести за рахунок ОСОБА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 грудня 2019 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Хилевича С.В.