Справа № 212/6802/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2019 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Ваврушак Н. М., за участю секретаря судового засідання Мариненко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу в порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксації судового процесу технічними звукозаписувальними засобами, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та визнання громадянина таким, що втратив право користування житловим приміщенням, треті особи - виконавчий комітет Покровської районної у місті ради м. Кривого Рогу, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
06 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власне належним майном - домоволодінням АДРЕСА_1 визнання відповідача таким, що втратив право користування даним домоволодінням.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є єдиним власником домоволодіння АДРЕСА_1 У спірному будинку окрім неї зареєстровані також чоловік позивача ОСОБА_3, син позивача ОСОБА_4, неповнолітня дочка позивача ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2, який не є членом сім'ї позивача та був зареєстрований в будинку попереднім власником. Зазначила, що відповідач фактично не проживає за даною адресою з 2001 року, особистих речей в будинку не має, з моменту дарування будинку спірним житлом не цікавиться, проте реєстрація в будинку позивача тягне за собою нарахування комунальних послуг.
Ухвалою суду від 24 вересня 2018 року позивача звільнено від сплати судового збору за даною позовною заявою.
Ухвалою суду від 24 вересня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду на 23 жовтня 2018 року та в подальшому розгляд справи відкладено на 11.12.2018 року.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, відзиву на позов не подавав, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд розглядає справу заочно у порядку ст. 280 ЦПК України.
Представник третьої особи - Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради м. Кривого Рогу у судове засідання не з'явилась, надала письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, проти позову не заперечувала.
Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судове засідання не з'явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Кожен окремо надали до суду заяви, в яких позовні вимоги підтримали, просили розгляд справи проводити за їх відсутності.
Справа розглядається за відсутності сторін, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить домоволодіння АДРЕСА_1 що підтверджується договором дарування домоволодіння. (а.с.8)
Згідно акту, посвідченого головою квартального комітету №33, за місцем реєстрації за адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_2, 1976 року народження, не проживає з листопада 2001 року (а. с. 9).
Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
Як було встановлено судом позивачу ОСОБА_1 з 12 листопада 2001 року на праві приватної власності належить домоволодіння АДРЕСА_1.
Даний спір виник між сторонами у зв'язку із визнанням відповідача таким, що втратив право користування домоволодінням АДРЕСА_1 через зміну власника цієї квартири.
Статтею 41 Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п.3 ч.1 ст.346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.
Судом було встановлено, що ОСОБА_2 був зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 за згоди попереднього власника ОСОБА_6, яка 12 листопада 2001 року подарувала спірне домоволодіння ОСОБА_1
Як було встановлено судом відповідач спільно з новим власником спірного домоволодіння - ОСОБА_1 не проживав, спільним побутом не був пов'язаний.
У відповідності до ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач, будучи власником домоволодіння, не може в повній мірі володіти, розпоряджатись та користуватись належним їй на праві власності майном, оскільки в приміщенні зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який не є членом сім'ї позивача, зареєстрований в спірному домоволодінні за згоди попереднього власника та не проживає у будинку АДРЕСА_1 з листопада 2001 року, в зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору по даній справі, на підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст. 41 Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 317, 319, 321, 328, 379, 391 ЦК України ст.ст. 141, 263 - 265, 277, 279, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та визнання громадянина таким, що втратив право користування житловим приміщенням, треті особи - виконавчий комітет Покровської районної у місті ради м. Кривого Рогу, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - задовольнити.
Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1, домоволодінням АДРЕСА_1, визнавши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування домоволодінням АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, НОМЕР_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 704,80 гривень (сімсот чотири грн. 80 коп.)
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повне рішення складено та підписано без його проголошення 04 лютого 2019 року.
Суддя: Н. М. Ваврушак