Справа № 466/2218/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 року

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючої - судді Баєвої О.І.

секретаря судових засідань Якимець Ю.М.

за участю:

представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів, -

у с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_4 звернувся до Шевченківського районного суду із позовною заявою, яку в подальшому уточнив та просив стягнути з ОСОБА_5 на його користь ринкову вартість 1/4 частки в квартирі АДРЕСА_1 в розмірі 268470 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно з Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого Третьою Львівською державною нотаріальною конторою 25.01.2018 року йому на праві власності належить 1/4 частка квартири АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 на праві власності належить 3/4 частки у вищевказаній квартирі, зокрема, 1/4 частка їй належить на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою Львівською державною нотаріальною конторою 25.01.2018 року, а також 1/2 частка належить на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 17.12.2012 року.

Позивач просить стягнути з відповідача ринкову вартість спірної квартири у розмірі 268470,00 грн., у зв`язку із неможливістю виділення йому 1/4 ідеальної частки.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги підтримали, пояснивши, що оскільки відповідно до висновку експерта виділити 1/4 ідеальну частку квартири ОСОБА_4 неможливо, необхідно стягнути з ОСОБА_5 ринкову вартість даної частки.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги заперечив, пояснивши, що ОСОБА_5 перешкод у користуванні квартирою ОСОБА_4 не чинить. Крім того, представник відповідача зазначив, що ОСОБА_5 є людиною пенсійного віку, яка постійно хворіє і фінансово неспроможна виплатити ОСОБА_4 компенсацію. Відтак, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також передбачено право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

З точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судам належить зважати на ефективність такого способу.

Обгрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_4 покликається на ст.ст. 369, 370 ЦК України, проте, дані норми визначають право спільної сумісної власності.

Водночас, судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою Львівською державною нотаріальною конторою від 25.01.2018 року, за реєстровим номером 4-31 ОСОБА_4 набув право спільної часткової власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 належить на праві спільної часткової власності 3/4 частки квартири АДРЕСА_1 . Зокрема, 1/2 частка даної квартири належить на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Львова та 1/2 частка квартири належить на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою Львівською державною нотаріальною конторою від 14.03.2018 року за реєстровим номером 4-126.

Відтак, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності, оскільки відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами 1, 2 ст.358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно з ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Правовим висновком судової палати у цивільних справах Верховного Суду України щодо присудження співвласнику грошової компенсації за частку у спільному майні від 13.01.2016 року у справі №6-2925цс15 встановлено, що виходячи з аналізу володіння, користування та розпорядження спільною частковою власністю та із врахуванням закріплених в п.6 ст.3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного з співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити з-поміж іншого чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом та чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Так, згідно з висновком експерта №826/827 за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертиз від 26.04.2019 року виділити ОСОБА_4 в натурі 1/4 ідеальну частку в квартирі АДРЕСА_1 технічно неможливо.

Відповідно до вищевказаного висновку ринкова вартість 1/4 частки в квартирі АДРЕСА_1 становить 268470,00 грн. без врахування ПДВ, яку ОСОБА_4 просить стягнути з ОСОБА_5 .

В ході судового розгляду судом встановлено, що ОСОБА_5 1939 року народження, є пенсіонером, що стверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_2 серії НОМЕР_1 , проживає одна, а також відповідно до виписки №32626 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_5 потребує спостереження в поліклініці, також планових оглядів. Відтак, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 неспроможна виплатити ОСОБА_4 компенсацію за його частку у квартирі.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_4 перешкод у користуванні квартирою ОСОБА_5 не чинить. Більше того, всі витрати на утримання та збереження майна несе ОСОБА_5 , що суперечить ст.360 ЦК України. Відповідно до якої співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_5 не бажає отримувати у власність частку ОСОБА_4 . Відтак, згідно з ч.1 ст.316 ЦК України суд не вправі проти волі особи змусити її отримувати у власність будь-яке майно.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її власників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших, суд приходить до висновку, що стягнення з ОСОБА_5 компенсації на користь ОСОБА_4 порушить її права, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. 5, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. 316, 317, 319, 356, 367 ЦК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів - відмовити.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя О. І. Баєва