У х в а л а

16 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 466/6366/17

провадження № 61-22093 ск 19

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 березня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», треті особи: Західний офіс державної аудиторської служби України, головне управління Держпраці у Львівській області, про визнання дій неправомірними, стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди,

В с т а н о в и в:

03 грудня 2019 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 березня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 березня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року, в частині відмови у стягненні невиплаченої суми заробітної плати в розмірі 278 098,86 грн, та ухвалити нове рішення, яким дані позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому розмірі.

У пункті 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»» визначено, що від оплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року в справі № 12-301гс18 дійшла висновку, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Таким чином, при поданні касаційної скарги ОСОБА_1 необхідно оплатити судовий збір у встановленому розмірі щодо відповідних майнових вимог.

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт перший пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»», в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви у даній справі).

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2017 року становив 1 600,00 грн.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

У відповідності до змісту касаційної скарги, позивач оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині відмови у стягнення суми невиплаченої заробітної плати у розмірі 278 098,86 грн, а тому відповідно заявник має надати докази оплати судового збору за подання касаційної скарги, з урахуванням оспорюваної суми, у розмірі 5 561,96 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно надати докази про оплату судового збору за подання касаційної скарги на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 березня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року, в розмірі 5 561,96 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA026007.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати оригінал документа, що підтверджує його сплату.

У порушення вимог частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначено засоби зв`язку та адресу електронної пошти ОСОБА_1 , та не вказано про їх відсутність.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються її копії відповідно до кількості учасників справи.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно надати до суду належним чином оформлену касаційну скаргу, із зазначенням у ній, крім іншого, засоби зв`язку та адресу електронної пошти ОСОБА_1 , або вказати про їх відсутність.

Касаційна скарга має бути подана у відповідній кількості примірників для суду та інших учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. За змістом частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу щодо форми і змісту, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без руху з наданням йому можливості усунути вищевказані недоліки.

На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

У х в а л и в:

Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 березня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року, та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 16 січня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Ігнатенко