Справа №752/1890/16-ц
Провадження № 2/752/185/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.05.2019 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Петрова Є.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Ведмідь В.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання правочину недійсни,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договору позики від 01.01.2010 р., укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , від імені якої діяв ОСОБА_6 , та стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 40000 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.03.2008 р. ОСОБА_3 оформила довіреність на ОСОБА_6 , відповідно до якої уповноважила останнього представляти інтереси у всіх державних органах та установах, громадських та приватних організаціях, підприємствах, незалежно від підпорядкування і форм власності, в тому числі в органах державної влади, місцевого самоврядування, нотаріату, у відповідному бюро технічної інвентаризації, управлінні земельних ресурсів, кадастрових відділах, суб`єктів оціночної діяльності, в податкових інспекціях, банківських установах з усіх питань, що її стосуються щодо отримання кредиту та передачі належного житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,1 га (кадастровий номер: :72:252:0247), на якій розташований житловий будинок, в іпотеку, на умовах на його розсуд, з правом підписання кредитного договору, договору іпотеки, отримання грошових коштів (кредиту), та в разі необхідності з питань внесення змін та доповнень до вищезазначених договрів.

Позивач зазначає, що довіреність була оформлена лише з метою придбання житлового будинку, що находиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,1 га (кадастровий номер: :72:252:0247).

14.03.2008 р. між позивачем та ОСОБА_4 укладено Договір поруки, відповідно до п.2.1 якого остання зобов`язалась компенсувати Довірителю суму коштів в розмірі 40000 гривень у разі порушення довіреною особою ( ОСОБА_6 ) обов`язків за Довіреністю, у разі дій Довіреної особи, що суперечать наданим повноваженням в Довіреності, у разі бездіяльності Довіреної особи відносно передбачених Довіреністю зобов`язань, у разі перевищення Довіреною особою повноважень, наданих їй в Довіреності, у разі якщо Довірена особа завдасть матеріальної шкоди Довірителю.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 18.11.2014 р. вона отримала повідомлення від ПАТ «ПриватБанк» про заблокування особистого рахунку в зв`язку з накладенням на нього арешту.

Після звернення до виконавчої служби їй стало відомо про існування судової справи № 450/2962/14ц в Пустомитівському районному суді Львівської області, в рамках якої було накладено арешт на належні грошові кошти і майно, а також про існування Договору позики від 01.01.2010 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , який діяв від імені ОСОБА_3

Оскільки довіреність надавалась лише з обмеженим колом повноважень і вона не передбачала повноважень на укладення договору позики, ОСОБА_6 вийшов за межі своїх повноважень, наділених довіреністю, що є підставою для визнання Договору позики недійсним.

Крім того, зважаючи, що своїми діями ОСОБА_6 вийшов за межі повноважень, обумовлених довіреністю, у ОСОБА_4 виникло зобов`язання за Договором поруки від 14.03.2008 р. протягом одного місяця з моменту повідомлення її Довірителем, про настання таких обставин, відшкодувати 40000 гривень.

26.10.2016 р. позивачем подана заява про зміну підстав позову, відповідно до якої позивач заперечує факт укладення договору позики від 01.01.2010 р. з ОСОБА_5 та отримання за ним грошових коштів в іноземній валюті, оскільки здійснення зазначених операцій резидентами - фізичними особами без наявності відповідної ліцензії не можливо, а також відсутні оригінал меморіального ордеру, який підтверджує факт перерахування коштів.

Відповідач ОСОБА_6 подав заяву про застосування строків позовної давності до вимог позивача, оскільки про укладення договору позики їй було достовірно відомо в січні 2010 р., своїми діями вона схвалила даний правочин, прийнявши на свій рахунок в КБ «Дністер» грошові кошти в розмірі 537 700 доларів США, які в подальшому були перераховані на погашення заборгованості за кредитним договором та просив у задоволенні позову відмовити..

Відповідач ОСОБА_5 подав заяву про застосування строків позовної давності та відмову у задоволенні позову з цих же підстав.

В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві та заяві про зміну підстав позову.

Представник відповідача ОСОБА_5 заперечив проти задоволення позову, зазначивши, що факт укладення договору позики, отримання позивачем за ним грошових коштів, схвалення дій Повіреного ОСОБА_6 встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили і не підлягає доказуванню. Крім того, зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, долученими до матеріалів справи, які підтверджують факт перерахування грошових коштів на рахунок ОСОБА_3 ,

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, представником подана заява про розгляд справи у відсутність відповідача.

Відповідач ОСОБА_4 повторно в судове засідання не з`явилась, про місце і час судового розгляду повідомлялась за місцем реєстрації, судові повістки повернулись до суду за закінченням терміну їх зберігання.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.01.2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено договір позики, відповідно до умов якого, ОСОБА_5 передає у власність ОСОБА_3 , а ОСОБА_3 приймає у власність від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 537 700,00 доларів США та зобовязується повернути ОСОБА_5 таку ж суму грошових коштів, а саме 537 700,00 доларів США до 01.06.2014 року. Вказаний договір підписано з однієї сторонни ОСОБА_5 , а з другої сторони ОСОБА_3 від імені якої на підставі довіреності від 14.03.2008 року за № 431 діяв представник ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 виконав умови договору позики грошових коштів та відповідності до п. 3 договору, 28.01.2010 року перераховано грошові кошти в сумі 537 700,00 доларів США на рахунок ОСОБА_3 № НОМЕР_1 в КФ ВАТ СКБ «Дністер».

Зазначені обставини підтверджуються довідкою ВАТ СКБ «Дністер» від 14.03.2014 року за № 601 93/ЛК та копією меморіального валютного ордеру № 6 від 28.01.2010 року.

Також відповідно до довідки ВАТ СКБ «Дністер» від 14.03.2014 року за № 601- 93/ЛК саме 28.01.2010 року ОСОБА_5 здійснив приватний переказ в сумі 537 700,00 доларів США ОСОБА_3 . Дані кошти було використано ОСОБА_3 для погашення її кредиту отриманого у ВАТ СКБ «Дністер» за № 5990/1 від 14.03.2008 року, а саме погашено: прострочений кредит в сумі 488 346,15 доларів США, прострочені відсотки по кредиту в сумі 38 766,55 доларів США та прострочені відсотки по кредиту в сумі 10 404,48 доларів США згідно кредитного договору № 5990/01 від 14.03.2008 року, що підтверджується копіями меморіальних ордерів за № 437, 438, 439 від 28.01.2010 року (а.с. 107 т.с. 5).

Крім того, дані обставини, а саме факт отримання ОСОБА_3 грошових коштів за договором позики від 01.01.2010 р., що є предметом оскарження, встановлено рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.05.2015 р., яке було змінено в частині розрахунку суми боргу, що підлягає стягненню з ОСОБА_3 , рішенням Апеляційного суду Львівської області від 12.10.2015 р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.07.2016 р. у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та процентів за користування позикою в зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання.

Як зазначено судом вище, при укладенні Договору позики від 01.01.2010 р. від імені ОСОБА_3 діяв ОСОБА_6 на підставі довіреності від 14.03.2008 року за № 431, що видана приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Білицею О.З.

Даною довіреністю ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_6 представляти її інтереси у всіх державних органах та установх, громадських та приватних організаціях, підприємствах, незалежно від підпорядкування і форм власності, в тому числі в органах державної влади, місцевого самоврядування, нотаріату, у відповідному бюро технічно інвентаризації. Управлінні земельних ресурсів, кадастрових відділах, суб`єктів оціночної діяльності, в податкових інспекціях, банківських установах з усіх питань, що її стосуватимуться, щодо отримання кредиту та передачі належного їй житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,1 га (кадастровий номер :72:252:0247), на якій розташований житловий будинок, в іпотеку, на умовах на його розсуд, з правом підписання кредитного договору, договору іпотеки, отримання грошових коштів (кредиту), та в разі необхідності з питань внесення змін та доповнень до вищезазначених договорів, а також представляти її інтереси у будь-якій банківській установі з питань відкриття на її ім`я рахунку та розпоряджатися цим рахунком (отримувати кошти та належні їй відсотки, розпоряджатися основною сумою, здійснювати перерахунок коштів на інші рахунки, вности готівкові кошти на рахунок та знімати готівкові кошти з рахунку, продовжувати термін дії рахунку, закривати рахунок, розривати договір з банком) , в тому числі укладати будь-які інші договори з банком стосовно вищевказаного рахунку на розсуд повіреного.

14.03.2008 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено Договір поруки, відповідно до п.2.1 якого ОСОБА_4 зобов`язалась компенсувати Довірителю суму коштів в розмірі 40000 гривень у разі порушення довіреною особою ( ОСОБА_6 ) обов`язків за Довіреністю, у разі дій Довіреної особи, що суперечать наданим повноваженням в Довіреності, у разі бездіяльності Довіреної особи відносно передбачених Довіреністю зобов`язань, у разі перевищення Довіреною особою повноважень, наданих їй в Довіреності, у разі якщо Довірена особа завдасть матеріальної шкоди Довірителю.

Звертаючись до суду позивач просить визнати недійсним договір позики від 01.01.2010 р., укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , в особі її представника ОСОБА_6 , зазначаючи на те, що при укладенні зазначеного договору Повірений вийшов за межі повноважень, наданих відповідно до довіреності від 14.03.2008 р. № 431.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтями 6 та 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Пунктом 3 ст. 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Підстави недійсності правочину встановлені ст.ст. 215, 215 ЦК України.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ст. 237 ЦК України Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно з ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Вказана стаття презюмує наявність у представника певного обсягу повноважень, належним чином та у встановленому порядку наданих йому особою, яку він представляє, а також встановлює випадки й умови набуття чинності правочином, вчиненим від імені довірителя його представником, коли останній перевищив обсяг наданих йому повноважень.

В ході розгляду Пустомитівським районним судом Львівської області справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та процентів за користування позикою було встановлено, що ОСОБА_3 після отримання грошових коштів, перерахованих ОСОБА_5 на виконання умов договору позики від 01.01.2010 року, 29.01.2010 року видала нову довіреність на ОСОБА_6 за № 36 відповідно до якої надала йому права щодо представництва інтересів ОСОБА_3 у всіх державних органах та установах, громадських та приватних організаціях, підприємствах, незалежно від підпорядкування і форм власності, в тому числі в органах нотаріату та банківських установах (їх філіях) з питань, що стосуватимуться зняття заборони відчуження (вилучення обєкта нерухомого майна) житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,1 га (кадастровий номер :72:252:0247), на якій розташований вищезазначений житловий будинок, а також вилучення відповідно запису з Державного реєстру іпотек.

Також було встановлено, що виготовлення довіреності від 29.01.2010 року за № 36 (на право зняття заборон по договору іпотеки) на наступний день після погашення за рахунок коштів ОСОБА_5 кредитної заборгованості ОСОБА_3 перед ВАТ СКБ «Дністер» підтверджує ту обставину, що ОСОБА_6 діяв в межах наданих йому повноважень, за попереднім погодженням та виключно в інтересах ОСОБА_3 , яка своїми особистими діями прийняла отримані за договором позики від 01.01.2010 року грошові кошти на особовий рахунок у ВАТ СКБ «Дністер», користувалась та розпоряджалась цими коштами.

Такі дії ОСОБА_3 свідчили про прийняття нею договору позики до виконання, схвалення нею таким чином цього договору та усіх дій ОСОБА_6 в її інтересах як представника.

Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Тобто, отримання ОСОБА_3 грошових коштів в розмірі 537700 доларів США від ОСОБА_5 за договором позики, який був підписаний ОСОБА_6 на підставі довіреності від 14.03.2008 р., а також подальше схвалення ОСОБА_3 дій ОСОБА_6 . встановлено судовим рішенням і не підлягає доказуванню в даному судовому процесі.

Позивачем в ході розгляду справи зазначені обставини не були спростовані.

Наданий представником позивача в якості доказу висновок експерта № 01/05-17 за результатами проведення судової-економічної експертизи у кримінальному провадженні № 00003746 від 22.05.2017 р., згідно якого за наданими на дослідження матеріалами надання ОСОБА_5 позики в розмірі 537700 доларів США ОСОБА_3 за договором позики від 01.01.2010 р. не підтверджується не може спростувати обставини встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, а крім того, зазначений висновок зроблений лише на підставі договору позики від 01.01.2010 р., листа Національного банку України від 27.10.2015 р. № 20-050/3/80853 та копії меморіального ордеру № 6, без врахування доказів, які були оцінені в ході судового розгляду Пустомитівським районним судом м.Києва Львівської області справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягненя заборгованості за договором позики.

Подані представником відповідача письмові докази, а саме: скарга на постанову про закриття кримінального провадження від 10.08.2017 р., лист Київської місцевої прокуратури № 9 за № 1497-18 від 16.07.2018 р., лист Київської місцевої прокуратури № 9 від 07.09.2018 р. за № 1497-18, лст Солом`янського управління поліції ГУ НП у м.Києві № 34 зі/125/55/03-17, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.04.2017 р.повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 07.11.2018 р. не є належними в розумінні ст. 76 ЦПК України, оскільки не містять інформацію щодо предмета доказування у даному спорі, а тому не можуть бути взяті судом до уваги.

Враховуючи викладене, оцінюючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в ході розгляду справи не встановлено обставин, які б свідчили про недійсність Договору позики від 01.01.2010 р., укладеного між ОСОБА_3 , в особі представника ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 , натомість встановлено факт отримання ОСОБА_3 грошових коштів за оспорюваним правочином та подальше схвалення дій ОСОБА_6 за цим правочином, в зв`язку з чим позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_4 грошових коштів за договором поруки, оскільки відповідальність поручителя наступала у разі перевищення Повіреним своїх повноважень, обумовлених довіреністю, однак, як встановлено в ході судового розгляду такі дії ОСОБА_6 при підписанні договору позики були схвалені ОСОБА_3 в подальшому, а отже в даному випадку у відповідача ОСОБА_4 не виникає обов`язок по відшкодуванню 40000 гривень.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем не підлягають відшкодуванню відповідачами.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання правочину недійсни відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя