ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/1233/18 р.
2/622/96/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2019 року смт. Золочів

Золочівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Чернової О.В.,

за участі секретаря Вишневської О.П.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 Прокуратури України - ОСОБА_4,

представника відповідача військової прокуратури об'єднаних сил - ОСОБА_5,

представника третьої особи Військової прокуратури Харківського гарнізону - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі судових засідань в смт. Золочів Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) до Держави Україна в особі: Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6, ідентифікаційний код юридичної особи: 37567646), ОСОБА_3 прокуратури України (01011, м. Київ, вул. Різницька, буд. 13/15, індентифікаційний код юридичної особи: 00034051), військової прокуратури об'єднаних сил (84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Маяковського,21, індентифікаційний код юридичної особи: 239969443), третя особа: Військова прокуратура Харківського гарнізону (61045, м. Харків, вул. Клочківська, буд.228-ж), про відшкодування моральної шкоди, спричиненої за час перебування під слідством, -

ВСТАНОВИВ:

13.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі: Державної казначейської служби України, ОСОБА_3 прокуратури України, Військової прокуратури об'єднаних сил, третя особа: Військова прокуратура Харківського гарнізону, про відшкодування моральної шкоди, спричиненої за час перебування під слідством.

Позовна заява мотивована тим, що 22.03.2016 року позивачеві прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України. Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 24.03.2016 року відносно нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 17.00 год. 22.05.2016 року, який було продовжено ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 18.05.2016 року до 19.30 год. 22.06.2016 року. Він утримувався під вартою в Харківській установі виконання покарань управління ДПтС України в Харківськй області №27 з 24.03.2016 року по 22.06.2016 року. 20.06.2016 року позивачеві прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_7 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри з ч.3 ст.332 КК України на ч.1 ст.332 КК України. Постановою прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_8 від 16.12.2017 року кримінальне провадження за підозрою позивача ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.332 КК України, закрите на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, у звязку із невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи і вичерпанням можливості їх отримати. Таким чином він перебував незаконно під слідством з 22.03.2016 року по 16.12.2017 року, тобто 21 місяць, внаслідок чого він зазнав значних моральних страждань. Посилаючись на приписи ст.56 Конституції України, ч.2, 3 ст. 23, ч.2 ст.1167, ч.1 ст.1173, ч.1 ст.1176 ЦК України, п.1 ч.1 ст.1, п.2 ч.1 ст.2, п.5 ст.3, ст.4, ч.3 ст.13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду"(далі - Закон), ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», просив стягнути на його користь з Держави Україна на відшкодування моральної шкоди 78181 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Додатково пояснив, що під час перебування під слідством протягом 21 місяця він зазнав моральних страждань, пережив стрес, страх, намагався довести невинуватість тривалий час, органом досудового розслідування чинився на нього тиск з метою визнання ним винуватості, він був позбавлений волі, перебував під певними обмеженнями як підозрюваний, не мав права виїжджати, в його житлі було проведено обшук, все відбувалося на очах дружини і неповнолітніх дітей, вилучено грошові кошти, які не повернуто, після повернення на службу відношення до нього погіршилося, на службі йому не довіряли зброю, перевели за 80 км від дому, поклали обовязки по миттю посуду.

Також позивачем подано відповідь на пояснення третьої особи Військової прокуратури Харківського гарнізону (а.с.72-76), в якій вважав заперечення третьої особи необґрунтованими і такими, що суперечать вимогам закону. Зазначив, що завдана йому моральна шкода має відшкодовуватися відповідно до вимог чинного законодавства у звязку із закриттям кримінального провадження відносно нього у звязку із невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливості їх отримати. Оскільки рішення та дії військової прокуратури Харківського гарнізону в ході кримінального провадження не призвели до засудження позивача, кримінальне провадження закрито з реабілітуючих підстав, це свідчить про незаконність дій під час слідства та дає право на відшкодування моральної шкоди. Внаслідок незаконного перебування під слідством протягом 21 місяця позивач зазнав моральних страждань, заподіяних внаслідок психічного впливу, знаходження протягом цього часу в стані постійного страху, що призвело до суттєвого погіршення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру, що виражаються в порушення нормального способу життя.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому, з урахуванням поданої відповіді позивача на пояснення третьої особи. Додатково пояснив, що 16.12.2016 року постановою прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону було закрито кримінальне провадження відносно позивача на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, тобто з реабілітуючих підстав. У звязку із чим вважає дії органу досудового розслідування незаконними, позивач незаконно був повідомлений про підозру, взятий і тримався під вартою. Позивач перебував під слідством в статусі підозрюваного 21 місяць - з часу повідомлення про підозру 22.03.2016 року до закриття кримінального провадження 16.12.2016 року. Під час і внаслідок цього та незаконного затримання, повідомлення про підозру, проведення обшуку, під час якого було вилучено речі і грошові кошти позивача, перебування 3 місяці під вартою у слідчому ізоляторі, перебування під певними обмеженнями як підозрюваного, позивачеві завдано моральної шкоди. Відповідно до положень Закону закриття кримінального провадження за невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливості їх отримати, є підставою для відшкодування завданої моральної шкоди. Моральна шкода в даному випадку відшкодовується державою незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює досудове розслідування. Поновлення на службі позивача не є відшкодуванням моральної шкоди.

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не зявився, про дату і час проведення судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав.

Представником ОСОБА_3 прокуратури України подано відзив на позовну заяву (а.с.79-81), в якому проти позову до ОСОБА_3 прокуратури України заперечував, просив відмовити у її задоволенні з огляду на те, що ОСОБА_3 прокуратура України є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки доказів про прийняття нею будь-яких процесуальних рішень у кримінальному проваджені відносно ОСОБА_1 позивачем не надано, право на відшкодування шкоди передбачено нормами чинного законодавства незалежно від вини судово-слідчих органів, субєктом відповідальності у справах зазначеної категорії є держава, а не конкретний орган прокуратури.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 прокуратури України ОСОБА_4 проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представником Військової прокуратури обєднаних сил подано відзив на позовну заяву (а.с.42-43), в якому зазначив, що позивачем не надано доказів вчинення органом досудового розслідування незаконних дій чи бездіяльності або прийняття незаконних рішень, в судовому порядку факти протиправності дій чи бездіяльності працівників військової прокуратури під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_1 не встановлено, рішення судів не ухвалювались. Крім того, позивач приступив до виконання посадових обовязків відповідно до наказу начальника Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 30.06.2016 року №228-ос, а відтак не зазнав суттєвих змін у його життєвих і службових стосунках.

В судовому засіданні представник Військової прокуратури обєднаних сил ОСОБА_5 проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, вважав недоведеним і необґрунтованим визначений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди. Додатково пояснив, що дії посадових осіб прокуратури під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно позивача відповідали нормам КПК України, прокурором було виконано обовязок щодо збору доказів, які, як обвинувачують, так і виправдовують особу, внаслідок чого було закрито кримінальне провадження відносно позивача з підстав невстановлення доказів на підтвердження вини останнього. Відносно прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_7 є кримінальне провадження щодо допущених ним порушень, але вироком суду вину останнього на даний час не встановлено. Запобіжний захід відносно позивача обирався слідчим суддею та був залишений без змін Апеляційним судом Харківської області. ОСОБА_1 перебував під вартою 3 місяці, після звільнення ніяких слідчих дій, які б внесли негативні наслідки у життя позивача, прокуратурою не проводилися. Під час досудового розслідування ОСОБА_1 не був звільнений, а був виведений за штат і отримав кошти лише без додаткових виплат, до 01.02.2018 року проходив службу, коли був звільнений в запас ЗСУ не за станом здоровя, доказів погіршення стану здоровя позивачем не надано. Розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 має розраховуватися за період 3 місяця, коли останній перебував під вартою, оскільки в інший час будь-які примусові заходи до позивача не застосовувалися.

Представником третьої особи Військової прокуратури Харківського гарнізону подано пояснення на позовну заяву, в яких проти позову заперечував, просив залишити без задоволення, з підстав того, що позивачем не надано доказів вчинення органом досудового розслідування незаконних дій чи бездіяльності або прийняття незаконних рішень, в судовому порядку факти протиправності дій чи бездіяльності працівників військової прокуратури під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_1 не встановлено, рішення судів не ухвалювались. Крім того, позивач приступив до виконання посадових обовязків відповідно до наказу начальника Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 30.06.2016 року №228-ос, а відтак не зазнав суттєвих змін у його життєвих і службових стосунках.

В судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_6 проти позову заперечував просив відмовити у його задоволенні, з підстав, викладених у письмових поясненнях на позовну заяву. Додатково пояснив, що незаконні дії посадових осіб прокуратури під час досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_1 відсутні. При розрахунку розміру моральної шкоди, яка може бути відшкодована позивачеві, має братися не весь час досудового розслідування, а лише час наявності порушень.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представників ОСОБА_3 прокуратури України, Військової прокуратури обєднаних сил, Військової прокуратури Харківського гарнізону, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що 22.03.2016 року прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_7 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000001 від 05.01.2015 року, ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України (а.с.5-6).

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 24.03.2016 року за результатами розгляду клопотання прокурора по матеріалам досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000001 від 05.01.2015 року, відносно ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання пі вартою в СІЗО УДПтС України в Харківській області №27 на шістдесят днів до 17.00 год. 22.05.2016 року. Визначено суму застави у розмірі 500 мінімальних зарплат (а.с.7).

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 19.05.2016 року за результатами розгляду клопотання прокурора по матеріалам досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000001 від 05.01.2015 року, продовжено підозрюваному ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання пі вартою в Харківській установі виконання покарань УДПтС України в Харківській області №27 до 19.30 год. 22.06.2016 року (а.с.8-9).

20.06.2016 року прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_7 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000001 від 05.01.2015 року, ОСОБА_1 повідомлено про зміну раніше предявленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.332 КК України (а.с.10-11).

Відповідно до довідки про звільнення ОСОБА_1 ХАР №06420, ОСОБА_1 утримувався під вартою з 24.03.2016 року по 22.06.2016 року, звільнений згідно постанови начальника Харківської установи виконання покарань управління ДПтС України в Харківській області №27 від 22.06.2016 року у звязку із закінченням строку тримання під вартою (а.с.12).

Постановою прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_8 від 16.12.2017 року кримінальне провадження № №0000001 від 05.01.2015 року за підозрою ОСОБА_9 та ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.332 КК України, закрито на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у звязку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати (а.с.13-15).

Згідно копії листа Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 08.12.2018 року №13538 виплати по грошовому забезпеченню ОСОБА_1 були призупинені з квітня по червень 2016 року, з 01.07.2016 року по 16.12.2017 року проводились в повному обсязі (а.с.29-30).

Відповідно до витягу з наказу начальника Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 28.03.2016 року №102-ос, виданого на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, ОСОБА_1 з 24.03.2016 року зараховано в розпорядження начальника загону, звільнивши з посади інспектора прикордонної служби 1 категорії відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Веселе» ІІІ категорії (тип В) (а.с.31).

У відповідності до витягу з наказу начальника Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 30.06.2016 року №228-ос ОСОБА_1 з 30.06.2016 року призначено інспектором прикордонної служби 1 категорії обчислювачем 2 вогневого відділення мінометної застави прикордонної комендатури швидкого реагування із встановленням відповідних надбавок та премії (а.с.32).

Згідно наказу ОСОБА_3 прокуратури України від 08.05.2018 року №47ш «Про перейменування військової прокуратури сил антитерористичної операції» перейменовано військову прокуратуру сил антитерористичної операції у військову прокуратуру обєднаних сил (а.с.88-89).

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК Україниособа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень встановлено статтею 56 Конституції України.

Відповідно до частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК Українишкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду"(далі - Закон) відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Пунктом 2 частини першої статті 2 Закону визначено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебував під слідством з 22.03.2016 року (пред'явлення йому підозри) до 16.12.2016 року (винесення постанови про закриття кримінального провадження), тобто 21 місяць.

Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках, встановлених в ст.1 Закону, а саме: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Частиною третьою статті 13 Закону передбачено, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Аналогічне правило щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди передбачено й у пункті 17 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", затвердженого наказом Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 прокуратури України, Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року №6/5/3/41, та міститься у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"(далі - Постанова).

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Відповідно до пункту 3 Постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з пунктом 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що позивач 21 місяць перебував під слідством, з них 3 місяці був позбавлений волі, не мав можливості виїхати за межі України, був позбавлений права розпорядження своїм майном грошовими коштами, які були вилучені під час обшуку, що спричинило йому моральні страждання, руйнувало його душевний спокій, завдавало моральних переживань, змушувало нервувати, створювало дискомфорт, порушувало звичайний для нього уклад життя, призводило до порушення нормальних життєвих та службових зв'язків.

З цих підстав та, враховуючи норми чинного законодавства щодо права позивача на відшкодування моральної шкоди у разі закриття кримінального провадження у звязку із невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати, суд не приймає до уваги заперечення представників Військової прокуратури об'єднаних сил, Військової прокуратури Харківського гарнізону щодо відсутності доказів допущення порушень та незаконності дій органу досудового розслідування, прокуратури та спричинення моральної шкоди позивачеві, необхідності визначення розміру відшкодування лише за час перебування під вартою останнього та в інший час, коли безпосередьо застосовувалися заходи примусу.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що позивачем предявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди у мінімальному розмірі 78181 грн. (із розрахунку 21 місяць х 3723 грн. - мінімальна заробітна плата, встановлена Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»), яка підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Частиною першою статті 1176 ЦК Українивстановлено, що шкода у цих випадках відшкодовується державою.

Згідно зі статтею 2 ЦК Українидержава Україна є учасником цивільних відносин, тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави.

Державу у таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах.

Згідно з підпунктом 3 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215 (із змінами), Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

У звязку із чим на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягають стягненню з Державного бюджету України 78181 грн. шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунка Державного бюджету України.

Судом не приймаються до уваги викладені у відзиві на позовну заяву заперечення ОСОБА_3 прокуратури України щодо відмови у позові до останньої у звязку із тим, що ОСОБА_3 прокуратурою України не здійснювалися будь-які процесуальні дії у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_1, а шкода в даному випадку відшкодовується незалежно від вини органу досудового розслідування, з огляду на наступне. В даному випадку кошти підлягають стягненню не з ОСОБА_3 прокуратури України або органу досудового розслідування, а з Державного бюджету України з єдиного казначейського рахунка, позивачем предявлено позов до Держави Україна та визначено осіб, які мають представляти державу, серед яких, крім Державної казначейської служби України, з рахунку якого має бути списано кошти, визначено й ОСОБА_3 прокуратуру України, до структури якої входить Військова прокуратура об'єднаних сил, підрозділом якої в свою чергу є Військова прокуратура Харківського гарнізону, якою проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні відносно позивача, тому ці органи разом із Державною казначейською службою України можуть представляти державу в даній справі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін (пункт 4 частини 3 статті 2 ЦПК України).

За правилами частин першої-третьої статті 12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 43 ЦПК Україниучасники справи зобов'язані, зокрема, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до частин першої, п'ятої, шостої статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 78181 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню, стягнувши з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, моральну шкоду в розмірі 78181 грн..

Керуючись вказаними нормами матеріального права та ст. ст. 12, 13, 77-81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Держави Україна в особі: Державної казначейської служби України, ОСОБА_3 прокуратури України, військової прокуратури об'єднаних сил, третя особа: Військова прокуратура Харківського гарнізону, про відшкодування моральної шкоди, спричиненої за час перебування під слідством, задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, моральну шкоду в розмірі 78181 (сімдесят вісім тисяч сто вісімдесят одна) гривня 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 04.02.2019 року.

Суддя О. В.Чернова