Справа №295/7192/19
05.11.2019 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира у складі:
головуючої судді Семенцової Л.М.,
за участі секретаря Ковальчук М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди за недонос речового майна,-
Позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що станом на 06.05.2019 року за колишнім військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 рахується дебіторська заборгованість за завдані державні збитки в сумі 5829,52 грн. Відповідно до інструкції «Про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 року за № 232, відповідачу було видано речове майно, строки носіння та експлуатації якого також встановлені вказаною інструкцією. Проте через низьку виконавчу дисципліну, систематичні порушення військової дисципліни та скоєні військові адміністративні правопорушення 17.01.2018 року відповідач був звільнений з військової служби в запас. Тому, оскільки відповідач не відшкодував вартість виданих йому предметів речового майна, строк носіння яких не закінчився з урахуванням зносу, та не відповів про причини невідшкодування, хоча був ознайомлений з даною заборгованістю, позивач просить стягнути з відповідача на користь держави в особі військової частини НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 5829,52 грн. та судові витрати в сумі 1921,00 грн.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направив.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.09.2017 року за № 187 старшого солдата військової служби за кнотрактом ОСОБА_1 було призначено на посаду старшого солдата навідника 3 розрахунку 1 гаубичного самохідно-артилерійського взводу 2 гаубичної самохідно-артилерійської бататеї віськової частини НОМЕР_1 .
Згідно інструкції «Про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 року за № 232, відповідачу було видано речове майно, що підтверджується довідкою-розрахунком № 3 від 17.01.2018 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 11 від 17.01.2018 року ОСОБА_1 було звільнено з військової служби в запас на підставі п.п. «е» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та вказано про необхідність проведення відрахування вартості речового майна в сумі 5923,70 грн. відповідно до наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 року № 232.
Із книги обліку грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 за інв. №176 слідує, що за відповідачем рахується дебіторська заборгованість перед державою в особі військової частини НОМЕР_1 в сумі 5829,52 грн.
Згідно звіту про здійснення відрахування та виплати військовою частиною НОМЕР_1 було здійснено відрахування коштів в сумі 94,18 грн. з грошового забезпечення відповідача, так як відповідно до розділу 4 п. 25 Постанови Верховної Ради України «Про положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» від 23.06.1995 року за № 243/95 - ВР, утримання грошового нарахування за наказом про відшкодування заподіяної шкоди провадиться щомісячно у розмірі 20 відсотків.
Як убачається з претензії військової частини НОМЕР_1 від 21.09.2018 року № 1946, направленої відповідачу, останньому було запропоновано в рамках досудового врегулювання спору добровільно сплатити заборгованість в сумі 5829,52 грн. Однак відповідач завдані збитки не відшкодував.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Положенням абзацу 2 п. 1 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування.
Згідно абз. 7 ст. 4 розділу 3 інструкції «Про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 року за № 232, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.
Відповідно до п. 2 Постанови Верховної Ради України «Про положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», від 23.06.1995 року за № 243/95 - ВР зазначено, що відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління.
Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.
Пунктом 31 Постанови Верховної Ради України «Про положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», від 23.06.1995 року за № 243/95 ВР визначено, що у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним / законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди.
За наведених обставин, оскільки дебіторська заборгованість перед державою в особі військової частини НОМЕР_1 в сумі 5829,52 грн. відповідачем не сплачена, тому вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, понесені та документально підтверджені ними судові витрати в сумі 1921,00 грн.
Керуючись ст. 1166 ЦК України, Законом України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постановою Верховної Ради України «Про положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», від 23.06.1995 року за № 243/95 ВР, інструкцією «Про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період», затвердженою наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 року за № 232, ст. ст. 12, 76-81, 141, 259, 263-268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сила після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: військова частина НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ).
Повне судове рішення складено 08.11.2019 року.

Суддя Л.М. Семенцова