Дата документу 19.12.2019 Справа № 333/2528/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 333/2528/19

Провадження № 22-ц/807/3656/19

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2019 року в складі судді Ярошенка А.Г. в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову зазначала, що з 10 жовтня 2014 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 .

У шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 15 січня 2015 року. Дитина проживає разом зі позивачем та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2015 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30 вересня 2015 року.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2019 року шлюб між сторонами розірвано.

Син сторін перебуває на диспансерному обліку в медичному закладі Дитяча амбулаторія Педіатр з 2016 року з діагнозами: «Цереброастенический синдром на фоне минимальной мозговой дисфункции; СКП, смегмолит; функциональная диспепсия, дискинетический вариант. ДЖВП; дефицитная анемия легкой степени тяжести; атопический дерматит распространенная форма; функционирующее открытое овальное окно ДХЛЖ; врожденная плоско-вальгусная диформация стоп І-ІІ степени».

Як вбачається з довідки КУ «ЦПМСД № 6» від 04.04.2019 р. син сторін перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: «Задержка речевого развития, психо-моторная расторможенность. Угрожаемый по детскому аутизму. СКП. Функциональная диспепсия, дискинетический вариант. ДЖВП. Врожденная ПВДС 1-2ст.»

Лікарями рекомендовано спостереження у спеціалістів: психіатра, невропатолога, ортепеда, гастроентеролога. Рекомендовані заняття з логопедом та дефектологом (не менш ніж чотири рази на тиждень). Призначено курси прийому препаратів, ортопедичне взуття, та проходження аналізів та інших досліджень не менше двох разів на рік.

В зв`язку із захворюваннями сина, що мають стійкий триваючий характер, позивач вимушена нести значні витрати, що пов`язані з постійними оглядами спеціалістами, проведенням досліджень, та купівлею ліків.

Аліментів, що сплачує відповідач, з урахуванням витрат, явно недостатньо для належного утримання дитини, яка за станом здоров`я потребує значних витрат на утримання.

На теперішній час, у позивача склалося тяжке матеріальне становище, та вона не може в обсязі необхідному для життя забезпечити себе та сина.

Враховуючи викладене, просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з розміру ј частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, до 1/3 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2019 року позов задоволено.

Змінено розмір стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з розміру 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, до 1/3 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, з дня набрання рішенням суду законної сили.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд, оцінюючи докази по справі, не надав будь-якого аналізу довідкам лікарів про наявність у дитини захворювань або доказам про наявність значних витрат. З наданих позивачем медичних довідок вбачається, що відвідування дитячих лікарняних закладів відбувається не регулярно, а періодично. Більшість довідок про проведення медичних досліджень, призначення лікарів та квитанцій про придбання ліків датовано 2016 роком (часом постановлення дитини на облік у лікаря та в період, коли сторони перебували в шлюбі та проживала разом). Судом не надана оцінка позиції відповідача щодо безпідставності подання до нього позову про збільшення розміру аліментів, якщо законом передбачено можливість стягнення додаткових витрат на дитину за їх наявності та доведеності. Також судом не надано оцінки доказам, що позивач є власником ј частки трикімнатної квартири, де вона зареєстрована разом з дитиною, що позбавляє її необхідності винаймати житло та сплачувати додатково орендну плату.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначає, що вона вимушена нести значні витрати, що пов`язані з постійними оглядами спеціалістами, проведенням досліджень та купівлею ліків. Має постійний дохід, оскільки є особою працевлаштованою, проте з урахуванням оренди житла, оплати житлово-комунальних послуг та витрат, яких потребує дитина, знаходиться у важкому матеріальному становищі. Посилання відповідача на наявність у власності в розмірі ј частини квартири, в якій вона може жити та не витрачати кошти на оплату орендованого житла, є безпідставними, оскільки квартира належить не тільки їй, а і її родичам, частка яких значно більше. Судом правильно встановлені обставини справи, а позивачем обрано спосіб захисту, що визначений саме в порядку ст.. 192 СК України, що не суперечить закону. До відзиву додано копію медичної картки ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи та справи, що виникають з трудових правовідносин.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини, ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також із зміни матеріального стану відповідача.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції, оскільки такий не відповідає фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що з 10 жовтня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2019 року розірвано (а.с. 11-14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 15 січня 2015 року (а.с. 8).

Дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, що не заперечується сторонами.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2015 року стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30 вересня 2015 року. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини ОСОБА_2 у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму до досягнення дитиною - сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, починаючи з 30 вересня 2015 року (а.с. 105-107).

З 2016 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на диспансерному обліку з діагнозами: «Цереброастенический синдром на фоне минимальной мозговой дисфункции; СКП, смегмолит; функциональная диспепсия, дискинетический вариант. ДЖВП; дефицитная анемия легкой степени тяжести; атопический дерматит распространенная форма; функционирующее открытое овальное окно ДХЛЖ; врожденная плоско-вальгусная диформация стоп І-ІІ степени», що підтверджується: довідкою, виданою 19 жовтня 2016 року педіатром ОСОБА_4 (а.с. 25); довідкою, виданою 20 січня 2017 року дитячою амбулаторією «Педіатр» Міністерства охорони здоров`я України (а.с. 26).

Згідно з довідками, виданими оздоровчим центром «Москвітіна», від 23 січня 2016 року (а.с. 55), від 17 вересня 2016 року (а.с. 56), від 08 січня 2017 року (а.с. 58), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлений діагноз: «Цереброастенический синдром на фоне минимальной мозговой дисфункции».

Згідно з довідкою комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради від 04 квітня 2019 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: «Задержка речевого развития, психо-моторная расторможенность. Угрожаемый по детскому аутизму. СКП. Функциональная диспепсия, дискинетический вариант. ДЖВП. Врожденная ПВДС 1-2ст.» (а.с. 48).

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав.

Отже, при зверненні до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, позивач мала довести факт зміни обставин, зазначених в ст. 192 СК України.

ОСОБА_2 , звертаючись з позовом до суду, підставою для збільшення розміру аліментів зазначала те, що син хворіє, знаходиться на диспансерному обліку, внаслідок чого вона змушена нести значні витрати на лікування, огляд спеціалістів, відвідування занять з логоподем.

Проте, позивачем не надано належних і допустимих доказів зміни матеріального, сімейного стану чи погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, в тому числі покращення майнового стану відповідача.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Усупереч вимог статей 12, 81 ЦПК України позивач не довела обставини, передбачені статтею 192 СК України, в тому числі покращення матеріального стану відповідача з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів.

Доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів.

Окрім того, слід зазначити, що зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, проте може бути підставою для перерахунку розміру стягнутих аліментів державним виконавцем.

Зміст позовної заяви, надані позивачем докази, в тому числі до суду апеляційної інстанції, у більшості зводиться до обґрунтування зміни розміру аліментів з огляду на понесення позивачем додаткових витрат, які спрямовані на лікування дитини, її розвиток. Проте, зазначені обставини не є підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки такі витрати мають характер додаткових витрат, що є підставою для звернення до суду із позовом у порядку статті 185 СК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини і докази по справі свідчать про відсутність передбачених ст. 192 СК України підстав для збільшення розміру стягуваних із відповідача аліментів.

Будь-яких висновків, які б давали законну підставу для задоволення заявлених позивачкою вимог оскаржуване рішення не містить. Судом необґрунтовано зазначено про зміну матеріального стану відповідача, оскільки матеріали справи не містять відповідних доказів.

З огляду на недоведеність існування обставин, які відповідно до ст. 192 СК України є підставою для збільшення розміру аліментів, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, колегія суддів на підставі ст. 376 ЦПК України дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір, сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги в розмірі 1152, 60 грн., необхідну компенсувати відповідачу за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2019 року в цій справі скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів - залишити без задоволення.

Компенсувати ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1152, 60 грн., сплачений за подання апеляційної скарги, за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 19 грудня 2019 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова