Справа № 585/1188/19
Номер провадження 2/585/536/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ковган О.В.

Справа № 585/1188/19, провадження № 2/585/536/19

Позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

третя особа: Управління адміністративних послуг Роменської міської ради,

розглянув у залі судових засідань у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні справу про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Представник позивача - ОСОБА_5 , яка діє на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 05 грудня 2018 року № 969/2018-0103737,

Представник відповідача - ОСОБА_6 Дмитро Дмитрович, який діє на підставі договору про надання правничої допомоги від 07 травня 2019 року,

Представник третьої особи Управління адміністративних послуг Роменської міської ради за законом - Оганесян П.М.

Встановив:

Стислий виклад позицій учасників справи.

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , яка діє в своїх та в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що їй на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 . У вказаному будинку з 2001 року зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте з 28 вересня 2014 року вони за вказаною адресою не проживають. В даний час вона оформляє субсидію, і через те, що відповідач з дітьми зареєстрована в належному їй житловому будинку, вона позбавлена можливості в повній мірі розпоряджатися, як власник, належним їй майном. Вирішити питання зняття з реєстраційного обліку відповідачів в досудовому порядку неможливо, тому звернулася до суду з даним позовом.

Відповідач ОСОБА_2 подала відзив на позов, згідно якого позов вона не визнає. В обгрунтування відзиву на позов посилається на те, що позивач ОСОБА_1 являється її матір`ю, яка перебувала у зареєстрованому шлюбі з її батьком ОСОБА_7 з 18 жовтня 1972 року. Під час шлюбу її батьки побудували домоволодіння за АДРЕСА_1 та зареєстрували за ОСОБА_1 на праві особистої власності. ІНФОРМАЦІЯ_4 батько помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_2 , який належав йому та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності подружжя, а також грошових вкладів з належними відсотками та компенсаціями. Вони з матір`ю є спадкоємцями першої черги за законом. У встановленому законом порядку вона прийняла спадщину після смерті батька та отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, а саме: на грошові вклади, що зберігаються у відділенні № 147/041 м. Ромни філії - Роменське відділення № 147 ВАТ «Державний ощадний банк України». Оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку на належні батькові 1/2 частину домоволодіння, яке належало батькові, вона не має можливості, оскільки частки майна у спільній частковій власності співвласників не визначені. Її батько помер, а мати проти виділення частки заперечує та не визнає її спадкового права на цю частку. У зв`язку з цим вона має намір в судовому порядку визначити частку померлого ОСОБА_7 у спільній частковій власності подружжя. Оскільки вона отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, то набула право на спадкове майно, яке складається із частини домоволодіння АДРЕСА_1 . Вважає, що позовні вимоги про визнання її такою, що втратила право користування спірним будинком не підлягають задоволенню, оскільки порушують її право на користування майном, що їй належить. Крім того, її діти є членами її сім`ї. І оскільки позивач не є одноосібним власником спірного будинку, а лише його співвласником, вона не наділена правом ставити питання про визнання членів сім`ї іншого співвласника такими, що втратили право користування житлом. В той же час вважає, що позивач порушує її законні права, оскільки не визнає її права на частину майна, створила нестерпні умови проживання для неї і дітей, у зв`язку з чим вона змушена була винаймати житло і проживати окремо

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 , у судовому засіданні підтримали позов, просили його задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є рідними доньками ОСОБА_2 , зареєстровані по АДРЕСА_1 Зазначений будинок належить на праві власності позивачу. Відповідач разом з дітьми з 2014 року не проживають у цьому будинку. Речі їх там відсутні, житловим приміщенням вони не користуються, не беруть участі в його утриманні, комунальні послуги не сплачують. Позивач через них не може отримати субсидію.

Позивач ОСОБА_1 пояснила, що коли вона з відповідачкою жили разом, стосунки були нормальні, поки відповідачка не розійшлася з чоловіком. Після цього, вона сказала дочці, що іншого чоловіка вона у домі не прийме, тому хай забирається куди хоче. У теперішній час, відповідач з дітьми проживає у співмешканця і з нею не спілкується. Коли відповідач забирала речі, не бачила, прийшла з базару і помітила, що їх немає.

Крім того пояснила, що зверталась з приводу оформлення субсидії до УПСЗН, де їй роз`яснили, що у випадку надання документів щодо фактичного не проживання відповідачки з дітьми , шляхом складення відповідного Акту, тощо, їх буде надана субсидія, проте вона наполягає, щоб відповідач виписалась. Крім того пояснила, що якюи відповідач намагалась заїхати мешкати назад у будинок, вони б не змогли проживати разом, бо не бажає, щоб з ними проживав новий чоловік дочки. До того ж, стосунки з дочкою у них неприязні.

Відповідач ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її представник ОСОБА_8 , проти задоволення позову заперечували, посилаючись на обставини, вкладені у відзиві на позов. Також пояснила, що не проживає в будинку позивача вже 5 років, змушена була піти, бо проживання було настерпне - позивачка піднімала руку на дітей і на неї, казала, що її там немає нічого, усе буде сина ОСОБА_9 , хоча під час шлюбу вона і чоловік усі свої кошти вкладали у цей будинок. Коли уходила з дому, забрала лише дитячі і свої речі: дитячі ліжка, болер, який брали у кредит, а у позивача залишився котел і водонасосна станція, теж куплені за їхні з чоловіком гроші. З чоловіком вона також не спікується, проживає там, де вважає за потрібне, оскільки позивач заборонила їй проживати у будинку з новим чоловіком.

Вважає, що позивач створила їй умови, за яких вона і діти не змогли проживати у будинку: говорила її дітям, що їх мати здохне. Також і знайомим говорила, що прокляне її. Після розлучення з чоловіком у 2013 році побила її і під час бійки розірвала мочку вуха. У поліцію з цьогог приводу не зверталась, бо було соромно, але розповідала про це коллегам з якими працювалал на той час на молокозаводі.

Заселитись у будинок не змогла, бо мати назаводила там купу собак, туди, навіть, зайти страшно.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

02 липня 2019 року прийнято до свого провадження вищевказану цивільну справу, по справі призначено підготовче засідання.

31 липня 2019 року судом закінчено підготовче провадження по справі, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті.

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Рішенням № 801 виконавчого комітету Роменської міської Ради депутатів трудящих від 10.12.1975 року ОСОБА_1 надано земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку площею 600 м кв. в АДРЕСА_2 (а.с.19).

Відповідно до Акту від 20 грудня 1975 року, згідно рішення виконкому Роменської міської Ради депутатів трудящих від 10.12.1975 року № 801 проведено в натурі відвід вищевказаної земельної ділянки (а.с.20).

Згідно договору від 22.06.1976 року ОСОБА_1 надано в безстрокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального жилого будинку на праві приватної особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно 600 м кв. за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 21-25).

Згідно акту прийому індивідуального домоволодіння від 17.02.1982 року, рішенням комісії пред`явлене до здачі домоволодіння в АДРЕСА_2 , прийняте (а.с. 32-34).

Технічний паспорт на житловий будинок в АДРЕСА_2 , виданий ОСОБА_1 (а.с.26-30).

Зазначений житловий будинок за номером АДРЕСА_1 , який був зареєстрований в Роменському міжміському бюро технічної інвентаризації та записаний в реєстрову книгу 10.03.1972 року за № 49, за реєстровим номером 7523 (а.с.24).

Як вбачається із будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку за АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані в даному будинку (а.с. 35-42).

У свідоцтві про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , та свідоцтві про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 , їх матір`ю вказана ОСОБА_2 (а.с.14,15).

Згідно довідки квартального комітету № 12 виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області, виданої 14.11.2018 року ОСОБА_10 , її дочка ОСОБА_2 та онуки: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , не проживають з 28.09.2014 року (а.с.13). Суд критично оцінює зазначений доказ і не може вважати його повністю достовірним, оскільки свідок Підтопта пояснила, що написала дану довідку зі слів позивача.

Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг Роменської міської ради № 01-35/11282 від 13.11.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).

З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 2 від 03 травня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , з 18 жовтня 1972 року (а.с.75).

Згідно Витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі № 14273774 від 21.04.2008 року ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . ОСОБА_2 , як дочка, є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_7 , 21.04.2008 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину, номер у спадковому реєстрі 44555470, на кошти, грошові вклади з належними відсотками та компенсаціями, що зберігаються у територіальному відокремленому без балансовому відділенні № 147/041 міста Ромни філії - Роменське відділення № 147 відкритого акціонерного товариства Державний ощадний банк України на рахунках № Д-0151, № 63029 та компенсації рахунків № 91551/08055, № НОМЕР_3 /025083 (а.с.74).

Допитана у судоовму засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що їй зателефонувала позивач і попросила прийти. Коли прийшла до неї додому побачила, що немає багатьох речей. ОСОБА_1 повідомила, що дочка розійшлася з чоловіком і пішла на іншу квартиру. Що відбулося між позивачкою і її дочкою, чому ОСОБА_12 пішла, не знає, але сама позивач їй говорила, що не дозволила нікого у хату привести, нехай іде йди куди хоче, а у хату нікого не прийме. Оксану знає тільки з позитивного боку.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що є сусідкою позивачки, проживає навпроти, тому знає, що відповідач не проживає у будинку по АДРЕСА_1 з 2014 року. Так усі кажуть, тому і вона так вважає. Бачила як білий автобус під`їжджав до будинку. Потім прийшла ОСОБА_14 і сказала, що ОСОБА_12 її обібрала. Вона особисто у хату не захродила і взагалі до них я не вхожа.

ОСОБА_12 знає як нормальну людину.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що проживає через п`ять хат від ОСОБА_1 з 1992 року. Крім того, є головою кварткома. До неї нещодавно звернулась позивач і сказала, що ОСОБА_12 не проживає з вересня 2014 року, тому з її слів і написала відповідну довідку, хоча сама точно не може сказати, коли ОСОБА_2 точно вона перестала проживати по АДРЕСА_1 . Зараз позивач там проживає одна. Знає, що відповідач жила там з чоловіком, коли перебувала у шлюбі. проживала з чоловіком. Тако зі ОСОБА_16 ОСОБА_17 їй відомо, що у матері з дочкою були конфлікти. Позивачка ставиться до відповідачки як до дочки негативно. Мати її кляне, що вона чула особисто.

Ходила з ОСОБА_1 у відділ субсидій, там їй роз`яснювали, що можна скласти акт, що відповідач з дітьми не проживають у будинку і їй буде надано субсидію. Але при тих відносинах, що між ними склалися вважаю, що позивачка не впустила б відповідачку з дітьми назад проживати навіть за умови якби та тпоголилась платити за спожиту ними комуналку.

Оксану знає виключно з хорошої сторони.

З проаналізованих доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд вважає, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу права користування житлом.

Норми права, застосовані судом:

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно чи тимчасово.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Згідно ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Конституційне право на житло містить заборону примусового позбавлення житла, тобто кореспондується з обов`язком держави створювати умови для захисту цього права.

Основною гарантією реалізації конституційного права на житло є закріплення принципу, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

У відповідності із ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї (ч. 1 ст. 383 ЦК України).

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку (квартири) на користування цим жилим приміщенням може виникати та існувати лише у осіб, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство або при їх вселенні була інша угода про порядок користування цим приміщенням. У разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік він втрачає право на користування цим будинком. Такі ж вимоги стосуються і колишніх членів сім`ї власника житла.

Статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 71 Закону України «Про нотаріат» У разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини.

Згідно п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як вбачається зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Мотиви суду.

Суд оцінив докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що права позивача, як власника житла на безперешкодне користування житлом порушується наявністю реєстрації у ньому відповідача.

При цьому малолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає.

Інтереси дітей, перш за все, повинен враховувати суд на підставі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., яка зобов`язує в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергову увагу приділяти якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За таких обставин, суд вважає, що причини не проживання дітей за місцем реєстрації не залежать від волі дітей, а тому підстав вважати, що вони не проживають за місцем реєстрації без поважних причин та втратили право на користування житлом, яке належить їхній бабі, немає.

Що стосується доводів позивача про те, що відповідачка створює йому незручності через неможливість повноцінно розпоряджатися майном та збільшуючи витрати по утриманню житла, то позивач вправі звертатись до суду з позовом про відшкодування іншим співвласником понесених ним витрат на утримання спільного майна. Крім того під час судового розгляду встановлено, що сам по собі факт не проживання відповідача з дітьми не є непереборною перешкодою для отримання субсидії, які можливо усунути шляхо складення відповідного Акту, про що позивачеві було роз`яснено уповноваженим органом.

Також пояснення сторін та свідка ОСОБА_15 дають суду підстави вважати, що відповідач з дітьми залишила житло внаслідок дій позивача, яка створила їм нестерпні умови проживання.

У відповідності до ч.2 ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати у справі стягненню з відповідача не підлягають.

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа: Управління адміністративних послуг Роменської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Роменський міськрайонний суд.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , паспорт НОМЕР_7 .

Третя особа: Управління адміністративних послуг Роменської міської ради: місцезнаходження: 42000, Сумська область, м. Ромни, вул. Соборна 13/71, .

Повне судове рішення складене 18.12.2019 року.

Суддя: підпис…

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова