Справа № 146/742/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2019 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду смт. Томашпіль справу за позовом

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Яланецька сільська рада Томашпільського району Вінницької області

вимоги позивача: про встановлення факту перебування на утриманні, визнання права власності на спадкове майно

представник позивача: адвокат Щетніцький Володимир Степанович

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

22 травня 2019 року ОСОБА_2 , який представляє інтереси ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, який доповнив заявою від 6 червня 2019 року, в якому просить встановити факт, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Яланець Томашпільського району Вінницької області, перебувала на утриманні ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Яланець Томашпільського району Вінницької області, не менше одного року до дня його смерті, визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Яланець Томашпільського району Вінницької області, що складається із земельної ділянки площею 3,11 га, що розташована на території Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ВН № 026234, виданого на ім`я ОСОБА_4 .

Даний позов обґрунтовано наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Яланець Томашпільського району помер співмешканець матері позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 . Мати позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті співмешканця матері ОСОБА_4 відкрилася спадщина на все майно, в тому числі на земельну ділянку площею 3,11 га., яка розташована на території Яланецької сільської ради Томашпільського району, яка посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІV ВН НОМЕР_1 .

Позивач зазначає, що його мати вийшла на пенсію у 1987 році і з тієї пори знаходилася на утриманні у ОСОБА_4

Ще за життя 26 листопада 2006 року ОСОБА_3 (мати позивача) склала заповіт, яким усе своє майно заповіла позивачу- ОСОБА_1 .

Позивач зазначає, що в даний час виникла необхідність оформлення належним чином свого права на дану земельну ділянку, яку мати фактично прийняла у володіння після смерті ОСОБА_4 , однак через те, що мати належним чином не оформила своє право на успадковану після смерті ОСОБА_4 земельну ділянку, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, тому з даним позовом він вимушений звернутися до суду.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 11 червня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено 26 вересня 2019 року, витребувано у державного нотаріуса Томашпільської державної нотаріальної контори відомості, чи заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а в разі її наявності, надати суду копію даної спадкової справи, з Державного нотаріального архіву Вінницької області відомості, чи заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а в разі її наявності, надати суду копію даної спадкової справи..

19 червня 2019 року від державного нотаріуса Томашпільської державної нотаріальної контори отримано копію спадкової справи після померлої ОСОБА_3

30 липня 2019 року отримано відповідь Державного нотаріального архівупро відсутність спадкової справи після померлої ОСОБА_4 .

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак його представник адвокат Щетніцький В.С. направив на адресу суду заяву, згідно якої просить справу розглянути в його відсутності та відсутності ОСОБА_1 позов підтримує повністю, просить його задовольнити.

Представник Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, однак сільський голова надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без представника сільської ради, позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення.

Свідок ОСОБА_5 направила на адресу суду письмове пояснення, в якому підтвердила той факт, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувала на утриманні ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , з часу виходу на пенсію у 1987 році до дня його смерті, так як після виходу на пенсію ОСОБА_3 не працювала за станом здоров`я, а ОСОБА_4 працював сторожем на вівцефермі і фактично мав дохід.

Свідок ОСОБА_6 направила на адресу суду письмове пояснення, в якому підтвердила той факт, що ОСОБА_3 , перебувала на утриманні ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , з часу виходу на пенсію у 1987 році до дня його смерті, так як після виходу на пенсію ОСОБА_3 не працювала за станом здоров`я, а ОСОБА_4 працював сторожем на вівцефермі і фактично мав дохід. Про даний факт їй відомо так як вона проживала на сусідній вулиці та мала добросусідські відносини з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.211 ЦПК України.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.

Суд, розглянувши заяви сторін у справі, письмові пояснення свідків оцінивши їх належність та достовірність,, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Главою 29 ЦК України ( ст.ст. 386-394 ) регулюється захист права власності.

Пунктом 1 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . (а.с.4)

Згідно свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 , серії НОМЕР_2 матір`ю його є ОСОБА_3 . (а.с.6)

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Яланець Томашпільського району Вінницької області померла ОСОБА_3 мати позивача (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Яланець Томашпільського району Вінницької області помер ОСОБА_4 ( а.с.8).

На день смерті ОСОБА_4 ОСОБА_3 була особою пенсійного віку, що підтверджується пенсійним посвідченням виданим на ім`я останньої..

Відповідно до довідки Яланецької сільської ради Томашпільського району № 234 від 04.06.2019, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Яланець Томашпільського району Вінницької області перебувала на утриманні ОСОБА_4 до дня його смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.24)

Відповідно до довідки Яланецької сільської ради Томашпільського району № 232 від 04.06.2019, єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 залишилася ОСОБА_3 , яка спадщину прийняла, оскільки проживала разом із спадкодавцем однією сім`єю, вели спільне господарство та перебувала на його утриманні як непрацездатна.

Відповідно до ст. 531 ЦК УРСР 1963 року, чинної на час відкриття спадщини, встановлено, що до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", чинної на час відкриття спадщини, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні.

При вирішенні заяви про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним не менше одного року.

Здобуті у справі докази вказують, що станом на день смерті ОСОБА_4 ОСОБА_3 перебувала на його утриманні не менше одного року, відтак набула права на спадкування в розумінні положень ст.531 ЦК УРСР.

Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення, зміна його майнових прав. Іншого порядку встановлення таких прав не передбачено чинним законодавством.

Відповідно до листа Верховного суду України від 01.01.2012 р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце. Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження.

Враховуючи значення, яке має встановлення даного юридичного факту для реалізації прав заявника, суд, оцінюючи докази у їх сукупності, приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту перебування на утриманні має для заявника юридичне значення і потрібне для оформлення спадщини, а тому суд вважає за можливе встановити факт перебування ОСОБА_3 на утримані ОСОБА_4

До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини.

До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини.

Спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в день смерті спадкодавця ОСОБА_3 .

В цей час діяв ЦК України (2003 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Яланець Томашпільського району Вінницької області померла ОСОБА_3 , яка була матір`ю позивача ОСОБА_1 (а.с.7).

Ще за життя ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було з чого б не складалося, де б не знаходилися заповіла сину ОСОБА_1 , про що 29 листопада 2006 року був складений заповіт посвідчений секретарем Яланецької сільської ради Томашпільського району.( а.с.9)

Згідно довідки виконавчого комітету Яланецької сільської ради № 232 від 4 червня 2019 року, після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 3,11 га посвідченої державним актом серії ІV-ВН № 026234 виданий на підставі рішення 16 сесії 3 скликання Яланецької сільської ради від 5 жовтня 2001 року. Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 залишилася ОСОБА_3 , яка спадщину прийняла, оскільки проживала разом із спадкодавцем однією сім`єю, вели спільне господарство та перебувала на його утриманні як непрацездатна (а.с.25).

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю ІV- НОМЕР_3 , виданого 4 січня 2002 року Яланецькою сільською радою народних депутатів, ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 3.11 гектарів, яка розташована на території Яланецької сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 12).

Згідно ч.1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно вимог ст.. 49 Закону України «Про нотаріат» та п.1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо, зокрема, не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину.

Як вбачається із відповіді державного нотаріуса Томашпільської державної нотаріальної контори від 10 травня 2019 року на заяву позивача, останньому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючих документів на спадкове майно. (а.с. 14).

Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину.

Як вбачається з відповіді Державного нотаріального архіву у вінницькій області спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 не заводилася.

Крім того з копії спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно ст.. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.. 396 ЦК України, в разі відсутності документів на право власності власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 2.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 3.Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.6. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, відповідачем визнано дані позовні вимоги, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, аналізуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, позовна заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1277 гривень за позовну вимогу майнового характеру (а.с.1,2) та 384,20 грн за вимогу окремого провадження, а тому враховуючи вимоги ч.1 ст. 142 ЦПК України, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме за вимогу майнового характеру, що становить 638, 50 гривень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 328, 396, 640, 657, 1216-1218, ч. 1 ст. 1220, ст. 1221, ч. 1 ст. 1222, ч. 1 ст.. 1225, ч. 1 ст.1261, 2 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, статтями 12, 13, 76-81, 95, 141, 228, 229, 235, 247, 258, 263, 264, 265, 268,293, 315, 354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області про встановлення факту перебування на утриманні, визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

Встановити факт перебування ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на утриманні у ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Яланець Томашпільського району Вінницької області з 1987 року по 17 ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Яланець Томашпільського району Вінницької області, що складається із земельної ділянки в розмірі 3,11 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області належну ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Яланець Томашпільського району Вінницької області, відповідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV ВН НОМЕР_4 026234 виданого 4 січня 2002 року Яланецькою сільською радою народних депутатів.

Повернути ОСОБА_1 50 відсотків сплаченого за квитанцією № 3 від 17.05.2019 судового збору, а саме в сумі 254,30 грн (двісті п`ятдесят чотири гривні 30 копійок) та за квитанцією № 135 від 18.03.2019 судового збору, а саме в сумі 384, 20 грн (триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок)

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт НОМЕР_5 виданий Томашпільським РВ УМВС України в Вінницькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Яланецька сільська рада Томашпільського району Вінницької області, адреса: 24234, Вінницька область, Томашпільський район, с. Яланець, вул. Соборна, 6

Суддя: О. В. Пилипчук