29.01.2019 Справа № 363/4043/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Гавриленко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в інтересах яких діє представник адвокат ОСОБА_4 до Литвинівської сільської ради Вишгородського району Київської області , третя особа приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5, про визнання права власності у порядку спадкування за законом,

встановив:

позивачі звернулися до суду з даним позовом, посилаючись на факт прийняття спадщини на спадкове майно, в порядку спадкування за законом, після смерті 30 листопада 2017 року їх матері ОСОБА_6, а саме ОСОБА_1, права власності на 1/3 частини житлового будинку № 14 з відповідними господарськими будівлями та спорудами (житлова прибудова «А1», прибудова «а», навіс «Б», літній душ «В», убиральня «Г», сарай «Д», сарай «Е», погріб з шийкою «Ж», убиральня «З», навіс «И», навіс «Ї», тротуар «І», колодязь інженерних мереж «ІІ», ворота «№1», хвіртка «№2», огорожа «№3», огорожа «№4», хвіртка «№5» огорожа «№6») по вулиці Набережній в селі Миколаївка Вишгородського району Київської області; ОСОБА_7, право власності на 1/3 частини житлового будинку № 14 з відповідними господарськими будівлями та спорудами (житлова прибудова «А1», прибудова «а», навіс «Б», літній душ «В», убиральня «Г», сарай «Д», сарай «Е», погріб з шийкою «Ж», убиральня «З», навіс «И», навіс «Ї», тротуар «І», колодязь інженерних мереж «ІІ», ворота «№1», хвіртка «№2», огорожа «№3», огорожа «№4», хвіртка «№5» огорожа «№6») по вулиці Набережній в селі Миколаївка Вишгородського району Київської області, а також ОСОБА_3, право власності на 1/3 частини житлового будинку № 14 з відповідними господарськими будівлями та спорудами (житлова прибудова «А1», прибудова «а», навіс «Б», літній душ «В», убиральня «Г», сарай «Д», сарай «Е», погріб з шийкою «Ж», убиральня «З», навіс «И», навіс «Ї», тротуар «І», колодязь інженерних мереж «ІІ», ворота «№1», хвіртка «№2», огорожа «№3», огорожа «№4», хвіртка «№5» огорожа «№6») по вулиці Набережній в селі Миколаївка Вишгородського району Київської області.

В звязку з тим, що за життя спадкодавець не встигла оформити правоустановчі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивачі порушують питання про визнання за ними права власності на це майно в порядку спадкування за законом.

Представник позивачі подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову не заперечував. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Як убачається з матеріалів справи, після смерті 30 листопада 2017 року померла ОСОБА_6, мати позивачів, про що 01 грудня 2017 року складено відповідний актовий запис № 34, місце державної реєстрації Виконавчий комітет Литвинівської сільської ради Вишгородського району Київської області (свідоцтво про смерть серія І-ОК № 412888 від 01 грудня 2017 року).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок № 14 з відповідними господарськими будівлями та спорудами по вулиці Набережній в селі Миколаївка Вишгородського району Київської області.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В розумінні вимог ст.ст. 1222, 1261 ЦК України, позивачі є спадкоємцями першої черги.

Інших спадкоємців по справі не має, що підтверджується матеріалами згаданої спадкової справи.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. А згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У встановлений законом строк та порядок позивачі звернулися до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5 із заявами про прийняття спадщини.

Приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5 відкрито спадкову справа № 14.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами позивачам відмовлено, про що державний нотаріус надав лист-розяснення на право звернення спадкоємця до суду про визнання права власності на майно в порядку спадкування від 17 вересня 2018 року № 152/02-14.

Згідно змісту вказаного листа-розяснення підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої стала відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Разом з тим, право власності ОСОБА_6 на житловий будинок № 14 по вулиці Набережній в селі Миколаївка, підтверджується довідкою з погосподарської книги № 287 від 14 травня 2018 року, виданою Литвинівською сільською радою, технічним паспортом, а також будинковою книгою.

Відповідно до положень ст.ст. 100, 101 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час володіння спадкодавцем житловим будинком, громадяни могли мати у власності житловий будинок.

Згідно ст. 100 Цивільного кодексу Української РСР визначалось, що в особистій власності громадян може бути зокрема і жилий будинок. При цьому глава десята цього кодексу не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто Інструкцією не встановлювався обовязок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у селі.

Зазначені документи свідчать про належне володіння спадкодавцем майном, яке набуто на законних підставах, не є самочинним будівництвом та були усі необхідні документи відповідно до законодавства, яке діяло на момент володіння цим майном.

Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті не розподілив спадщину між ними.

За таких умов, через бездіяльність спадкодавця щодо реєстрації нерухомого майна, у звязку з відсутністю обовязку щодо його реєстрації на час володіння спадкодавцем цим майном, спадкоємці не можуть набути право власності на це майно в порядку спадкування через нотаріальну контору.

Згідно зі ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності.

Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на імя кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації.

Оскільки померла ОСОБА_6 не встигла оформити правовстановлюючі документи на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами й за життя виникле у неї право на нього не зареєструвала, зазначене перешкоджає позивачам здійсненню права спадкування на нього і отриманню свідоцтв про право на спадщину.

За таких обставин, виходячи з приписів ст. 16 Цивільного кодексу України це право підлягає захисту в судовому порядку.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку нерухомого майнавартість житлового будинку становить 107 250 грн.

Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що в порядку спадкування за законом позивачі набули право власності на вказане спадкове майно, яке належало їх матері, яка померла і не встигла його оформити, а тому це перешкоджає видачі свідоцтв про право власності на спадщину.

Питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно.

Таким чином, заявлене позивачками право підлягає захистові, а предявлений позов задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), право власності на 1/3 частини житлового будинку № 14 з відповідними господарськими будівлями та спорудами (житлова прибудова «А1», прибудова «а», навіс «Б», літній душ «В», убиральня «Г», сарай «Д», сарай «Е», погріб з шийкою «Ж», убиральня «З», навіс «И», навіс «Ї», тротуар «І», колодязь інженерних мереж «ІІ», ворота «№1», хвіртка «№2», огорожа «№3», огорожа «№4», хвіртка «№5» огорожа «№6») по вулиці Набережній в селі Миколаївка Вишгородського району Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті 30 листопада 2017 року ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_2), право власності на 1/3 частини житлового будинку № 14 з відповідними господарськими будівлями та спорудами (житлова прибудова «А1», прибудова «а», навіс «Б», літній душ «В», убиральня «Г», сарай «Д», сарай «Е», погріб з шийкою «Ж», убиральня «З», навіс «И», навіс «Ї», тротуар «І», колодязь інженерних мереж «ІІ», ворота «№1», хвіртка «№2», огорожа «№3», огорожа «№4», хвіртка «№5» огорожа «№6») по вулиці Набережній в селі Миколаївка Вишгородського району Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті 30 листопада 2017 року ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3), право власності на 1/3 частини житлового будинку № 14 з відповідними господарськими будівлями та спорудами (житлова прибудова «А1», прибудова «а», навіс «Б», літній душ «В», убиральня «Г», сарай «Д», сарай «Е», погріб з шийкою «Ж», убиральня «З», навіс «И», навіс «Ї», тротуар «І», колодязь інженерних мереж «ІІ», ворота «№1», хвіртка «№2», огорожа «№3», огорожа «№4», хвіртка «№5» огорожа «№6») по вулиці Набережній в селі Миколаївка Вишгородського району Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті 30 листопада 2017 року ОСОБА_6.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2019 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя