ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5217/19 Справа № 191/2810/18 Суддя у 1-й інстанції - Гречко Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Синельніковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

23 липня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини. Просила стягнути з відповідача, аліменти на її користь на утримання їх сина, як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в розмірі 1500 гривень, щомісячно, з дня пред`явлення позову та до закінчення навчання чи до досягнення сином двадцяти трьох років (а.с.1-4).

Рішенням Синельніковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 23 липня 2018 року і до припинення сином навчання у навчальному закладі, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Вирішено питання судових витрат (а.с.107-108).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою. Просить скасувати рішення суду та ухвалите нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.110-111).

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду є незаконним і необґрунтованим, постановлене із грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано матеріальне становище відповідача та не з`ясовані обставини щодо потреб ОСОБА_3 у матеріальній допомозі на період навчання та не зазначені докази на підтвердження цих обставин.

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористались.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки навчальної частини Дніпровського коледжу залізничного транспорту та транспортної інфраструктури МОН України від 25 червня 2018 року № 205, ОСОБА_3 дійсно є студентом ІІ курсу групи 2Т1 спеціальності 273 «Залізничний транспорт», спеціалізації 5.07010501 «Технічне обслуговування, ремонт та експлуатація тягового рухомого складу». На повному державному забезпеченні не знаходиться. Зарахований наказом № 194нр від 06 серпня 2016 року бюджет ДВНЗ «Дніпровського коледжу залізничного транспорту та транспортної інфраструктури» І-го рівня акредитації, денна форма навчання, закінчує навчання 30 червня 2020 року.

Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач повинен надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання сина, і, з урахуванням матеріального стану сторін, вимог розумності і справедливості, встановив розмір аліментів - 1000,00 грн. на місяць.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до вимог, викладених у ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз`яснено у п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Доводи, наведені апелянтом є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Факт того, що відповідач офіційно не працює, не може бути підставою для звільнення його від обов`язку сплачувати аліменти, оскільки він є працездатним, має можливість працювати і сплачувати аліменти.

Таким чином, колегія суддів вважає, що справа розглянута всебічно, встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, яким надана вірна правова оцінка, досліджені наявні докази, висновки суду першої інстанції обґрунтовані чинними нормами матеріального права.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, правові підстави для його скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням зазначеного апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Синельніковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: