Постанова

Іменем України

17 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 757/19028/19-ц

провадження № 61-17118св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю., Курило В. П.,

учасники справи:

заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецгеологорозвідка»

боржник: Публічне акціонерне товариство «Інжинірингово-виробниче підприємство «ВНІПІТРАНСГАЗ»

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Інжинірингово-виробниче підприємство «ВНІПІТРАНСГАЗ» на постанову Київського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року у складі колегії суддів: Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О., Яворського М. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецгеологорозвідка» (далі - ТОВ «Спецгеологорозвідка») звернулось до суду з клопотанням про надання дозволу на виконання рішення іноземного суду.

В обґрунтування клопотання заявник посилався на те, що рішенням Арбітражного суду м. Москви від 07 жовтня 2018 року у справі № А40-179726/18-12-1301 з Публічного акціонерного товариства «Інжинірингово-виробниче підприємство «ВНІПІТРАНСГАЗ» (далі - ПАТ «Інжинірингово-виробниче підприємство «ВНІПІТРАНСГАЗ») на користь ТОВ «Спецгеологорозвідка» стягнуто заборгованість за договором № 18-ИГ від 12 лютого 2013 року у розмірі 2 000 000 рублів, а також витрати зі сплати державного мита у розмірі 33 000 рублів.

Рішенням Дев`ятого арбітражного апеляційного суду від 16 січня 2019 року рішення Арбітражного суду м. Москви від 07 жовтня 2018 року залишено без змін. Рішення набрало законної сили 16 січня 2019 року.

Позивач вказував, що боржник приймав участь у розгляді про стягнення з нього заборгованості, про що зазначено у тексті рішення суду.

Посилаючись на те, що станом на дату подання клопотання боржник рішення суду у добровільному порядку не виконав, заявник просив надати дозвіл на примусове виконання рішення Арбітражного суду м. Москви від 07 жовтня 2018 року у справі № А40-179726/18-12-1301.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 квітня 2019 року клопотання ТОВ «Спецгеологорозвідка» про надання дозволу на виконання рішення іноземного суду, що підлягає виконанню на підставі статей 462, 463 ЦПК України, залишено без розгляду та повернуто заявнику.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що подане заявником клопотання не відповідає вимогам частини третьої статті 466 ЦПК України, оскільки до нього не додано документу, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Крім цього, судом зазначено, що до клопотання не додано квитанції про сплату судового збору, ставка якого відповідно до вимог статті 4 Закону України «Про судовий збір» становить 0,5 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Не погодившись із цим рішенням, ТОВ «Спецгеологорозвідка» подало до суду апеляційну скаргу.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «Спецгеологорозвідка» задоволено, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 квітня 2019 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що, вказуючи на відсутність документу, який засвідчує, що сторона, відносно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, суд першої інстанції не врахував, що при визначенні дотримання повноти переліку поданих документів необхідно керуватися правилами міжнародного договору України - Угодою про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності від 20 березня 1992 року (далі - Угода). Крім цього, судом першої інстанції залишено поза увагою, що статтею 466 ЦПК України не передбачено надання документу про сплату судового збору за подання клопотання, а пункт 15 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» прямо вказує, що судовий збір за подання клопотання про надання дозволу на виконання рішення іноземного суду не справляється.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У вересні 2019 року до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ПАТ «Інжинірингово-виробниче підприємство «ВНІПІТРАНСГАЗ» на постанову Київського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно задовольнив апеляційну скаргу ТОВ «Спецгеологорозвідка» та скасував законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції, який з урахуванням всіх обставин справи ухвалив рішення про залишення клопотання без розгляду та повернення його заявнику. Заявник вказує на те, що, звертаючись до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення суду, стягувач порушив передбачений частиною другою статті 8 Угоди порядок його подання, оскільки не додав до клопотання усіх необхідних документів, а саме - копій судових рішень про стягнення заборгованості, виконавчого документу, а також документів, які підтверджують належне повідомлення ПАТ «Інжинірингово-виробниче підприємство «ВНІПІТРАНСГАЗ» (як відповідача у справі про стягнення заборгованості) про час та місце розгляду справи. Крім цього, стягувач допустив порушення процедури звернення з клопотанням, оскільки подав його безпосередньо до суду, а не через орган державної влади України.

Доводи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 20 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою та витребувано цивільну справу із суду першої інстанції.

28 листопада 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

29 листопада 2019 року справа передана на розгляд до Верховного Суду у складі колегії суддів Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Курило В. П.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Арбітражного суду м. Москви від 07 листопада 2018 року стягнуто з ПАТ «Інжинірингово-виробниче підприємство «ВНІПІТРАНСГАЗ» на користь ТОВ «Спецгеологорозвідка» заборгованість за договором № 18-ИГ від 12 лютого 2013 року у розмірі 2 000 000 рублів, а також витрати зі сплати державного мита у розмірі 33 000 рублів.

Рішенням Дев`ятого арбітражного апеляційного суду від 16 січня 2019 року рішення Арбітражного суду м. Москви від 07 жовтня 2018 року залишено без змін.

15 квітня 2019 року ТОВ «Спецгеологорозвідка» звернулось до суду з клопотанням про надання дозволу на виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню на підставі статтей 462, 463 ЦПК України.

Звертаючись до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення Арбітражного суду м. Москви від 07 листопада 2018 року, заявник посилався на те, що боржник у добровільному порядку зазначене рішення не виконує.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Частиною першою статті 464 ЦПК України передбачено, що питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Згідно з частиною першою статті 465 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

Відповідно до частини другої, третьої статті 466 ЦПК України до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи:

1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання;

2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні);

3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи;

4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше);

5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником);

6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

При зверненні до суду з клопотанням про надання дозволу на виконання рішення іноземного суду ТОВ «Спецгеологорозвідка» посилалось на те, що рішення суду у добровільному порядку боржником не виконано.

Залишаючи без розгляду та повертаючи вказане клопотання, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано документу, який підтверджує, що боржник був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, а також квитанції про сплату судового збору.

Однак, до вказаного клопотання заявником було надано копію рішення Арбітражного суду м. Москви від 07 листопада 2018 року у справі № А40-179726/18-12-1301 та копію рішення Дев`ятого арбітражного апеляційного суду від 16 січня 2019 року у справі № А40-179726/18-12-1301, із змісту яких убачається, що ПАТ «Інжинірингово-виробниче підприємство «ВНІПІТРАНС-ГАЗ» було належним чином повідомлено про час і місце проведення розгляду справи (а. с. 11, 12).

При цьому суд повинен оцінювати докази на стадії розгляду справи, а не на стадії вирішення питання про відкриття провадження.

До того ж, якщо судом при розгляді заяви буде встановлено, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи, то такі обставини, відповідно до пункту 3 частини другої статті 468 ЦПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Суд апеляційної інстанції також вірно звернув увагу місцевого суду на те, що при визначенні дотримання повноти переліку поданих документів необхідно керуватися передусім правилами міжнародного договору України, а саме - Угодою про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності від 20 березня 1992 року.

Крім того, апеляційний суд дійшов вірного висновку про необхідність застосування судом першої інстанції при вирішенні питання про прийняття заяви положення пункту 15 частини другої статті 3 Закон України «Про судовий збір», згідно з яким судовий збір не справляється за поданняклопотання про визнання і виконання рішення іноземного суду відповідно до міжнародного договору України, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України та яким не передбачено плату під час звернення до суду, подання апеляційної та касаційної скарг у таких справах.

Таким чином, апеляційний суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для скасування ухвали Печерського районного суду м. Києва від 15 квітня 2019 року та для направлення справи для продовження розгляду справи до суду першої інстанції з цих підстав.

Доводи касаційної скарги про суттєві порушення ТОВ «Спецгеологорозвідка» при зверненні до суду з клопотанням про надання дозволу на виконання рішення іноземного суду вимог цивільного процесуального права, що є перешкодою у прийнятті заяви до розгляду, спростовуються матеріалами справи.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Верховний Суд встановив, що оскаржене рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального права та процесуального права, а доводи касаційної скарги його висновків не спростовують, на законність вказаного судового рішення не впливають.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржене рішення суду апеляційної інстанцій - без змін, оскільки підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Інжинірингово-виробниче підприємство «ВНІПІТРАНСГАЗ» залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

В. П. Курило