ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 688/1938/15-ц
Провадження № 22-ц/4820/1847/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.,

учасники справи: представник відповідачів Афадєєв В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 серпня 2019 року (суддя Мазур Н.В.) за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

в с т а н о в и в:

В червні 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк», банк) звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідачів заборгованість за кредитними договорами.

В обґрунтування позову банк зазначав, що 08 листопада 2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №00 (0070-081105-М), відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 7000,00 доларів США, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі до 08.11.2012 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 13% річних.

11 вересня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 13 000,00 доларів США, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі до 10.09.2017 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 12,40% річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаними вище кредитними договорами були укладені договори поруки, від 08 листопада 2005 року та від 11 вересня 2007 року, згідно умов яких ОСОБА_2 зобов`язалася відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_1 усіх зобов`язань, що виникли з кредитних договорів №0 та №00 (0070-081105-М).

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позичальником ОСОБА_1 , у відповідачів станом на 19.12.2014 року виникла заборгованість, а саме: заборгованість за договором №00 (0070-081105-М) від 08.11.2005 року в розмірі 75 834,54 грн., з яких: 50 621,61 грн. - заборгованість за кредитом; 20 094,11 грн. - заборгованість за відсотками, 1858,66 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 3260,16 грн., - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками. Заборгованість за договором №0 від 11 вересня 2007 року - в розмірі 322 457,59 грн., з яких: 173 896,10 грн. - заборгованість за кредитом; 127 876,19 грн. - заборгованість за відсотками, 9693,58 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 10991,73 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками.

Посилаючись на вищезазначене, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк», заборгованість за кредитним договором №0 (0070-081105-М) від 08.11.2005 року у розмірі 75 834,54 грн., заборгованість за кредитним договором №0 від 11.09.2007 року у розмірі 322 457,59 грн., а також судовий збір.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 серпня 2019 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 0070-081105-М від 08.11.2005 року в сумі 12 681 грн. 55 коп. та 116 грн. 20 коп. судового збору. В решті позовних вимог до ОСОБА_1 - відмовлено.

В позові ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором № 0070-081105-М від 08.11.2005 року було встановлено до 08 листопада 2012 року, банк звернувся до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості за даним кредитним договором з урахуванням поштового обігу 02 червня 2015 року, при наявності клопотання відповідачів про застосування строку позовної давності, дійшов висновку про стягнення заборгованості за даним кредитним договором тільки в межах строку позовної давності з 10.06.2011 року по 08.11.2012 року в загальному розмірі 12 681 грн. 55 коп. В задоволенні решти позовних вимог про стягнення заборгованості по зазначеному кредитному договору з боржника відмовив, у зв`язку з пропуском трьохрічного строку звернення до суду. Щодо стягнення заборгованості по кредитному договору від 08.11.2005 року з поручителя, суд відмовив на підставі ч.4 ст.559 ЦК України, у зв`язку з припиненням поруки, оскільки кредитором пропущено шестимісячний строк з дня настання виконання основного зобов`язання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 11.09.2007, суд першої інстанції виходив з того, що строк виконання основного зобов`язання за даним кредитним договором було достроково змінено банком, термін дострокового повернення кредиту по даному кредитному договору настав 15 лютого 2012 року, а з позовом до суду банк звернувся в урахуванням поштового обігу 02 червня 2015 року, вже після спливу трьохрічного строку позовної давності, відповідачами заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, тому у стягнення кредитної заборгованості за договором від 11.09.2007 року з боржника відмовив. У стягненні заборгованості за даним кредитним договором з поручителя теж відмовив, пославшись на те, що порука на підставі ч.1,4 ст.559 ЦК України є припиненою за даним кредитним договором.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк», посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивовано тим, що оскільки позовні вимоги банку задоволено частково, а в решті вимог відмовлено з підстав спливу строку позовної давності, отже судом фактично встановлено, що позовні вимоги є обґрунтованими.

Вважає помилковими висновки суду про припинення договорів поруки у зв`язку із збільшенням обсягу відповідальності поручителя після укладення боржником додаткових угод до кредитних договорів, оскільки вказані договори не збільшували обсягу відповідальності сторін, а лише конкретизували їх. Застосування до спірних правовідносин ч.1 та ч.4 ст.559 ЦК України вважає безпідставними.

Крім того, судом належним чином не досліджено та не встановлено з якого моменту почався перебіг строку позовної давності. На думку апелянта, строк позовної давності за кредитним договором від 11.09.2007 року перервався у зв`язку пред`явленням позову до відповідачів у 2012 році та розпочався заново з наступного дня після пред`явлення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачів ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін. Вважає, що судом вірно встановлено фактичні обставини справи, дана їм належна оцінка, зокрема, і щодо встановлення початку та переривання строку позовної давності.

В судове засідання представник ПАТ «УкрСиббанк» не з`явився, про час та місце розгляду справи банк повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.

Представник відповідачів, ОСОБА_3 , в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 08 листопада 2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №00 (0070-081105-М), відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 7000,00 доларів США, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі до 08.11.2012 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 13% річних. В той же день між АКІБ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 укладено договір поруки №1, згідно умов якого встановлена солідарна відповідальність поручителя та боржника перед кредитором.

Згідно додатку № 1 до кредитного договору №0070-081105-М від 08.11.2005 року (графіку погашення кредиту), вказаний кредит мав бути повернутий позичальником ОСОБА_1 в повному обсязі не пізніше 08 листопада 2012 року, при цьому його повернення мало відбуватись шляхом внесення щомісячного платежу з 01 по 10 число (включно) кожного місяця.

11 вересня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту за № 0, відповідно до якого позичальник отримав кредит в іноземній валюті в сумі 13000,00 доларів США. ОСОБА_1 зобов`язувався повернути наданий кредит у повному обсязі до 10.09.2017 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 12,4% річних.

Цього ж дня, 11.09.2007 р., між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, за яким вона зобов`язувалася перед кредитором відповідати за виконання позичальником своїх зобов`язань за вказаним договором про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до п. 2.1 договору поруки від 11.09.2007 року кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під «згодою поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору (шляхом проставлення підпису уповноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін.

В той же день, 11.09.2007 року, між банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду №1.

Пунктом 1.5 якої доповнено пункт 5.2 кредитного договору новим абзацом «У випадку настання обставин передбачених підпунктами «а», «б» пункту 5.2 Договору - процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється у розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно п.1.3.1 Договору; передбачених підпунктом «в» пункту 5.2 Договору процентна ставка за Договором збільшується не більше ніж на 10% для кредитів в національній валюті та не більше ніж на 5% для кредитів в іноземній валюті, відповідно до розміру ставки, що діє згідно п.1.3.1 Договору; передбачених підпунктом «г» пункту 5.2 Договору - процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється на рівні діючих процентних ставок Банку за програмами кредитування».

В подальшому, 28.11.2008 року та 17.02.2009 року, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено ще дві додаткових угоди до Кредитного договору від 11 вересня 2007 року.

Відповідно до Додаткової угоди від 28.11.2008 року до Кредитного договору сторони домовилися змінити строк сплати процентів за кредитом, виклавши п. 1.3.4. Договору та додаток № 1 до нього (графік погашення кредиту) в новій редакції.

Згідно з додатковою угодою № 2 від 17.02.2009 року до Кредитного договору сторони домовились викласти Додаток № 1 до Договору (графік погашення кредиту) у новій редакції.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, станом на 19 грудня 2014 року: заборгованість за договором №00 (0070-081105-М) від 08.11.2005 року складає 75 834,54 грн., з яких: 50 621,61 грн. - заборгованість за кредитом; 20 094,11 грн. - заборгованість за відсотками, 1858,66 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 3260,16 грн., - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками. Заборгованість за договором №0 від 11 вересня 2007 року - в розмірі 322 457,59 грн., з яких: 173 896,10 грн. - заборгованість за кредитом; 127 876,19 грн. - заборгованість за відсотками, 9 693,58 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 10 991,73 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 заявлялося клопотання про застосування строку позовної давності (а.с. 213-214 т.1).

Крім того, судом встановлено, що 23 березня 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» вже зверталося до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 11.09.2007 року. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.12.2012 року даний позов у зв`язку з повторною неявкою позивача, залишено без розгляду. Звертаючись з позовом до відповідачів 23 лютого 2012 року, банк просив стягнути достроково всю суму заборгованості за кредитним договором №0 від 11.09.2007 року. Перед зверненням до суду з зазначеним позовом, банк також направляв листа № 31-31-8 від 04 січня 2012 року, ОСОБА_2 , в якому зазначав, що в зв`язку з тривалим невиконанням позичальником своїх зобов`язань за договором №0 від 11.09.2007 року. Банк використав своє право, передбачене кредитним договором та заявив позичальнику про визнання терміну повернення кредиту та процентів за користування кредитними коштами таким, що настав, а кредитна заборгованість - обов`язковою до повернення в повному обсязі, про що повідомив Позичальника відповідним листом.

Згідно зі статтею 1050 та частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до статей 1048, 1056-1 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статей 526, 527, 530, 532, 532 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Оскільки у цій справі ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом, відповідно до поштового штемпеля 27.05.2015 року, з урахуванням поштового обігу, зареєстровано судом 02.06.2015 року, а за кредитним договором №00 (0070-081105-М) від 08.11.2005 року ОСОБА_1 зобов`язувався повернути кредит в повному обсязі до 08.11.2012 року, висновок суду першої інстанції про стягнення з боржника заборгованості за даним кредитним договором тільки в межах строку позовної давності, а саме за період з 10.06.2012 року по 08.11.2012 року в загальному розмірі 500,26 дол.США, що еквівалентно 12681 грн.56 коп. є правильним. Відносно решти заборгованості за зазначеним кредитним договором позивачем пропущено строк позовної давності.

Враховуючи зазначені обставини, правильним є висновок суду першої інстанції і щодо відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором №00 (0070-081105-М) від 08.11.2005 року з поручителя, оскільки строк дії виконання основного зобов`язання сплив 08.11.2012 року з позовом банк до поручителя звернувся після спливу шестимісячного строку з дня настання виконання основного зобов`язання (п.4 ст.559 ЦК України).

Щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №0 від 11.09.2007 року, то як вбачається із матеріалів справи, боржник зобов`язувався повернути наданий кредит в повному обсязі до 10.09.2017 року.

Однак банк скориставшись своїм правом передбаченим ч.2 ст.1050 ЦК України щодо дострокового повернення кредиту, 27 березня 2012 року вже звертався до суду з позовом до боржника та поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 11.09.2007 року в повному обсязі, таким чином, банком було змінено термін виконання основного зобов`язання.

Оскільки у цій справі ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 11.09.2007 року відповідно до поштового штемпеля 27.05.2015 року, з урахуванням поштового обігу, зареєстровано судом 02.06.2015 року, тобто більше ніж через три роки після настання строку виконання основного зобов`язання і відповідачем заявлено клопотання суду першої інстанції про застосування строку позовної давності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у стягненні заборгованості за даним кредитним договором з боржника з підстав спливу строку позовної давності.

Правильного висновку дійшов суд першої інстанції і щодо відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 11.09.2007 року і з поручителя, оскільки банком не пред`явлено вимоги до поручителя протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання (п.4 ст.559 ЦК України).

Крім того, додатковою угодою 1 до кредитного договору№0 від 11.09.2007 року, а саме пунктом 1.5 якої доповнено пункт 5.2 кредитного договору новим абзацом «У випадку настання обставин передбачених підпунктами «а», «б» пункту 5.2 Договору - процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється у розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно п.1.3.1 Договору; передбачених підпунктом «в» пункту 5.2 Договору процентна ставка за Договором збільшується не більше ніж на 10% для кредитів в національній валюті та не більше ніж на 5% для кредитів в іноземній валюті, відповідно до розміру ставки, що діє згідно п.1.3.1 Договору; передбачених підпунктом «г» пункту 5.2 Договору - процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється на рівні діючих процентних ставок Банку за програмами кредитування», збільшено без погодження з поручителем обсяг її відповідальності.

Порука припиняється за наявності факту зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. При цьому для припинення поруки достатнім є встановлення таких змін в основному зобов`язанні. При цьому подальше фактичне виконання зобов`язання, в тому числі фактичний строк його виконання, відмова кредитора від вимоги щодо виконання зобов`язання в зміненому обсязі, не свідчать про збереження поруки, оскільки відбулися після настання правоприпиняючого факту (збільшення обсягу відповідальності).

Збільшення вказаної відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобов`язання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення строку повернення кредиту.

За таких обставин, суд першої інстанції, встановивши, що додатковою угодою №1 від 11.09.2007 року, укладеною між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , збільшено обсяг відповідальності, дійшов обґрунтованого висновку про припинення поруки і на підставі ч.1 ст.559 ЦК України з огляду на те, що ОСОБА_2 не надала згоду на збільшення обсягу її відповідальності.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, не спростовують висновків суду першої інстанції, фактично апелянт наводить ті ж аргументи, що є підставою позову та яким дана оцінка судом в мотивувальній частині рішення, а тому такі доводи апелянта слід відхилити.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2019 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк