Справа №464/524/19
пр № 2-з/464/5/19
У Х В А Л А

05 лютого 2019 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Бойко О.М.,

секретар судового засідання Комарницька Р.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до предявлення позову,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до його подання, шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ «ТД Леопрінт» (ІПН 36562694), що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1, який відкритий у ПАТ «Банк Львів» МФО 325268; заборони відчуження частки ТОВ «ТД Леопрінт», що належить ОСОБА_2; накладання арешту на все майно (рухоме та нерухоме) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 В обґрунтування заяви покликається на те, що має намір звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_2, ОСОБА_3, а також про виділення для звернення стягнення частки ТОВ «ТД Леопрінт». Вказує на те, що 04.11.2018 року позичив ОСОБА_2 70 000 євро, які останній зобовязувався повернути до 31.01.2019 року, однак, відмовляється виконувати свої зобовязання. Своїми діями порушує його право, як кредитора на повернення своїх коштів. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому, а тому наявні підстави для вжиття таких заходів до подачі позову .

Розгляд заяви згідно ст.153 ЦПК України здійснено судом без повідомлення учасників справи.

Оглянувши матеріали долучені до заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорених прав і інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

За правилами ч.ч. 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Однак заявником не надано доказів існування обставин, якими він обґрунтовує заяву про забезпечення позову, та що існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду про задоволення позову, у разі невжиття відповідних заходів. На підтвердження обгрунтованості вимог заявника долучено лише не засвідчена жодним чином копія розписки про отримання позики ОСОБА_2, однак, інші фактичні дані, які б свідчили про отримання такої в інтерсах сім»ї чи для діяльності ТзОВ «ТД ЛЕОПРІНТ», як зазначено у заяві, відсутні. Зазначене позбавляє суд можливості пересвідчитися у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

З огляду на наведені обставини, суд вважає, що заява про вжиття заходів забезпечення позову необгрунтована, відтак, підстави для її задоволення відсутні, а тому в задоволенні такої слід відмовити.

Керуючись ст.149-153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до предявлення позову- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: