Ухвала

23 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 369/14315/18

провадження № 61-22314ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Кузнєцова В. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства (далі - ПрАТ) «Київобленерго» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії, в якому просив: визнати незаконними дії ПрАТ «Київобленерго» щодо проведення нарахування збитків до отримання результатів експертизи за актом від 08 грудня 2017 року № 036590 на суму 17 910,48 грн; зобов`язати ПрАТ «Київобленерго» скасувати нараховані за актом від 08 грудня 2017 року № 036590 збитки на суму 17 910,48 грн; заборонити ПрАТ «Київобленерго» при проведенні розрахунків за спожиту ним електричну енергію включати у складені рахунки суму збитків за актом від 08 грудня 2017 року № 036590 на суму 17 910,48 грн та вимагати її сплати від нього; визнати незаконними дії ПрАТ «Київобленерго» щодо виставлення (складання) йому рахунків без укладання відповідного договору за спожиту електричну енергію по роздрібному тарифу як за непобутові потреби; зобов`язати ПрАТ «Київобленерго» здійснити перерахунок вартості спожитої ним як побутовим споживачем електричної енергії за договором від 25 травня 2015 року № 200902082 за період з 01 січня 2017 року по 01 листопада 2018 року включно; заборонити ПрАТ «Київобленерго» проводити розрахунки за спожиту електричну енергію за договором від 25 травня 2015 року № 200902082 за роздрібним тарифом як за непобутові потреби споживача.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконними дії ПрАТ «Київобленерго» щодо проведення нарахування збитків до отримання результатів експертизи за актом від 08 грудня 2017 року № 036590 на суму 17 910,48 грн. Зобов`язано ПрАТ «Київобленерго» скасувати нараховані за актом від 08 грудня 2017 року № 036590 збитки на суму 17 910,48 грн. Заборонено ПрАТ «Київобленерго» при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію ОСОБА_1 включати у складені рахунки суму збитків за актом від 08 грудня 2017 року № 036590 на суму 17 910,48 грн та вимагати її сплати від ОСОБА_1 . Визнано незаконними дії ПрАТ «Київобленерго» щодо виставлення (складання) рахунків ОСОБА_1 без укладання відповідного договору за спожиту електричну енергію по роздрібному тарифу як за непобутові потреби. Зобов`язано ПрАТ «Київобленерго» здійснити перерахунок вартості спожитої електричної енергії побутовим споживачем ОСОБА_1 за договором від 25 травня 2015 року № 200902082 за період з 01 травня 2018 року по 01 листопада 2018 року включно. Заборонено ПрАТ «Київобленерго» проводити розрахунки за спожиту електричну енергію за договором від 25 травня 2015 року № 200902082 за роздрібним тарифом як за непобутові потреби споживача. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 квітня 2019 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У грудні 2019 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до Верхового Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що спрощене позовне провадження застосовується для розгляду малозначних справ, крім справ передбачених частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Предметом позову у даній справі євизнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії щодо проведення розрахунків за спожиту електричну енергію.

Зазначена справа не становить значної складності для вирішення судами та не належить до винятків із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд визнає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.

При цьому касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки зазначена касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтею 19, статтею 260, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії.

Додані до скарги матеріали повернути заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. О. Кузнєцов