Справа № 653/2394/18
Провадження № 2/653/521/19
"22" січня 2019 р. Генічеський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого судді - Крапівіної О.П.,
секретаря - Пшеничної В.М.,
позивачки - ОСОБА_1,
представника Служби в справах дітей Генічеської РДА - Малецького Я.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Генічеськ справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - Служба у справах дітей Генічеської РДА, про позбавлення батьківських прав,
Позивачка ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_6, в якому просить позбавити його, батьківських прав відносно сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В поданому позові позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 з 04.05.2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_6, який рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 04.01.2012 року було розірвано. Від шлюбу вони мають сина, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, в якому відповідач записаний батьком дитини. Своє батьківство відповідач не оспорював. Дитина проживала разом з матір'ю ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 На даний час вона з дитиною проживає в м. Ялта і дитина знаходиться на її повному утриманні. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, матеріальної допомоги не надає, оскільки через скоєння злочину з грудня 2014 року перебуває у розшуку, що підтверджується довідкою Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області від 10.07.2018 року. Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 06.03.2012 року з відповідача на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти в сумі 600 грн. щомісячно на утримання сина, які відповідач не сплачує і згідно довідки Генічеського ВДВС станом на 01.07.2018 року має заборгованість в сумі 6385 грн. 86 коп. Як зазначено в рішенні суду, батько дитини на момент винесення рішення суду участі в утриманні дитини також не приймав. Такі самі факти встановлені в рішенні Генічеського районного суду Херсонської області від 15.09.2016 року, яким матері дитини надано дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька. Таким чином, починаючи з 2012 року відповідач взагалі усунувся від участі у вихованні і утриманні свого сина. За увесь цей час батько дитини не проявляв навіть елементарної батьківської турботи у відношенні дитини. Здоровям і умовами життя дитини не цікавився і не проявляв до неї ніякого інтересу. Не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, взагалі не дбав і не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не забезпечує доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляв і не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. З боку матері ОСОБА_5 завжди було забезпечення сина всім необхідним, вон6а створила йому належні умови для його всебічного розвитку, що зокрема, підтверджується характеристикою учбового закладу, де навчається син.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові. Просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 280 ЦК України.
Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Представник зацікавленої особи Служби у справах дітей Генічеської РДА Херсонської області за довіреністю Малецький Я.М. у судовому засіданні надав висновок РДА про можливість позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_6, згідно якого районна державна адміністрація вважає можливим позбавити батьківських прав гр.. ОСОБА_6, проти позовних вимог не заперечував.
Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що він являється кумом ОСОБА_5, та вказав, що дійсно мати виховує дитину сама, відповідач ОСОБА_6, дитиною ніколи не займався, кошти на утримання дитини не надає, та взагалі життям свого сина не цікавиться.
Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні вказала, що знає ОСОБА_5 вже 15 років. Також додала, що відповідач ОСОБА_6 вже близько 8 років не піклується про свого сина, та його самого вже немає 6 років.
Суд вислухавши пояснення позивачки в інтересах ОСОБА_5 та свідків, дослідивши докази у матеріалах справи, вивчивши висновок Служби у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації, вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_5 з 04.05.2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_6, який рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 04.01.2012 року було розірвано. Від шлюбу вони мають сина, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно копії свідоцтва про народження від 22.03.2007 року НОМЕР_1, який проживає разом з позивачкою ОСОБА_5, і якого вона виховує та утримує особисто. Згідно копії свідоцтва про народження відповідач ОСОБА_6 записаний батьком дитини.
Згідно статті 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.
Відповідно до пояснень позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_5, наданих в позовній заяві так і в ході судового розгляду справи - відповідач будь-якої допомоги на утримання дитини не надає, його вихованням не займається. Дій направлених на участь у вихованні свого сина не вчиняв.
Відповідно до матеріалів справи, пояснень позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_5 та свідків, встановлено, що батько успіхами дитини та його навчанням не цікавиться, матеріальну допомогу не надає, особою яка займається навчанням та вихованням дитини є його мати ОСОБА_5
Відповідно до статті 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його можна застосовувати тоді, коли це викликано необхідністю.
Відповідно до пояснень позивачки ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_5 на протязі тривалого часу батько ОСОБА_7, не відвідує його, не цікавиться життям та здоров'ям дитини, не допомагає матері матеріально та повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків.
Як вбачається з Висновку № 302/09-32/02/26 від 22.01.2019 року Органу опіки та піклування Генічеської районної державної адміністрації вважають ОСОБА_6 доцільно позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_7
Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, судом приймається до уваги те, що відповідачем не вчинялося будь-яких дій на налагодження стосунків з дитиною, намаганні брати участь у його вихованні та утриманні. Останній не звертався до служби у справах дітей Генічеської РДА з метою визначення його участі, як батька у вихованні сина; ним не вжито заходів щодо утримання дитини; відсутні докази, що підтверджували б його намагання домовитися з позивачем про спілкування з сином.
Згідно з ч. 3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Матеріалами справи підтверджена винна поведінка ОСОБА_6, щодо ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалась позивач ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_5, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_6 підлягає стягненню судовий збір на користь позивачки ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_5
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 150, 164 СК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - Служба у справах дітей Генічеської РДА, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ід. номер невідомий, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, відносно неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ід. номер невідомий, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, на користь позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 сплачений судовий збір у розмірі 704 /сімсот чотири/ гривні 80 коп..
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Генічеського районного суду Херсонської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, строк на подання заяви про його перегляд може бути поновлено, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.
Суддя: О.П. Крапівіна