Справа № 446/420/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.01.2019 року Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Бакай І. А.
за участі:секретаря судового засідання ОСОБА_1
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Камянка-Бузька Львівської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_2 до Жовтанецької сільської ОТГ про визнання права на середню земельну частку (пай),-
Позивач звернулася із позовом, у якому зазначає, що проживає у сільській місцевості. Будучи працівником соціальної сфери сільськогосподарського підприємства набула право на отримання права на земельний пай. Зазначає, що не включення її у списки пайовиків є неправомірним та порушено її право. Просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право на земельну частку (пай) із земель резервного фонду та земель запасу на території Жовтанецької ОТГ, як члена колишнього сільськогосподарського підприємства «ім. Б.Хмельницького».
Позивач в підготовче судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Від відповідача надійшла заява, в якій він просить проводити розгляд справи у відсутності їхнього представника, у прийняті рішення покликається на розсуд суду.
Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до ст. 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).
Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 26.01.1982р. по 10.11.1986 р. працювала в колгоспі ім. Б.Хмельницького, Кам»янка-Бузького району. 26.01.1982 р. прийнята в члени колгоспу ім. Б.Хмельницького згідно заяви. На основі наказу № 9 від 01.09.1981р. звільнена по ст. 38 КЗпП УРСР з займаної посади та 11.11.1986 р. була прийнята робочою в хімічний цех колгоспу ім. "Жданова", на підставі наказу № 11 від 17.11.1986 року і прийнята в члени колгоспу на основі наказу № 1 зборів уповноважених від 02.02.1987 р.. 01.12.1997 року ОСОБА_2 була звільнена з роботи за ст .38 КЗ пП України за власним бажанням.
ОСОБА_2 будучи працівником соціальної сфери сільськогосподарського підприємства набула право на отримання права на земельний пай, проте її не включили у списки пайовиків та їй не видано сертифікату на середню земельну частку (пай).
Наказом № 1 від 27.01.1989 року на підставі рішення зборів уповноважених колгосп «Жданова» переіменовано на «Жовтанці».
07.02.1992 року колгосп «Жовтанці» ліквідовано і на базі колгоспу створено спілку власників селянських господарств «Жовтанці».
Право власності на земельну ділянку виникає тільки після одержання її власником відповідно зареєстрованого документа, яким є державний акт.
Згідно ст.118 Земельного кодексу України на земельну ділянку, яка перебуває у фактичному користуванні фізичної особи, зацікавленої у її приватизації, виготовляється технічна документація із землеустрою для складання документу (державного акту), що посвідчує право власності на земельну ділянку.
Відповідно до Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, яка затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999;року №43, яка діяла на момент формування списків і видачі державних актів - державні акти заповнювалися і видавалися в двох примірниках - один видавався землевласнику а інший з відміткою «архівний» та відповідною документацією із землеустрою залишався на зберіганні у районному відділі (управлінні) Держкомзему (на сьогоднішній день Держземагенства).
Відповідно до п. 2 розділу 7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року - вважаються сформованими незалежно від присвоєння кадастрового номера.
Згідно наказу №168 від 15 липня 2008 року «Про внесення змін та доповнень до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації, зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі» встановлено, що заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою покладається на Центр державного земельного кадастру та його структурні підрозділи.
Згідно з п. 9 Порядку ведення Державного земельного кадастру здійснення державної реєстрації земельних ділянок, присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам та проведення перевірки відповідності поданих документів вимогам законодавства віднесено до повноважень Державного кадастрового реєстратора територіальних органів Держземагентства у районах та містах обласного значення.
Згідно ст.6 Земельного кодексу України, що суб'єктом права на земельну частку (пай) є громадянин України, який має право на одержання у власність земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства, яка передається безкоштовно в межах середньої земельної частки. Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють в сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі. До числа осіб, які працюють у сільському господарстві, належать усі працівники колективих сільськогосподарських підприємств, підсобних сільських господарств, селянських (фермерських) господарств, інших сільськогосподарських підприємств, установ і організацій.
Згідно Земельного кодексу України передбачено, що право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, земельного кодексу України.
Згідно п. ґ ст. 81 ЗКУ громадянин України набув права власності на земельну ділянку на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної її земельної частки (паю).
Відповідно до ст.25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).
Виходячи з наведеного суд вважає, що позивач ОСОБА_2 має право на середню земельну частку (пай) із земель запасу Жовтанецької ОТГ, визначеному колгоспом «Жовтанці» земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а тому позов слід задовольнити,
Керуючись ст. 25 Земельного Кодексу України, ст.ст. 12,81, 263-265 ЦПК України, 1216, 1218, 1258, ЦК України, суд
в и р і ш и в:
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 право на середню земельну частку (пай) із земель запасу Жовтанецької ОТГ, визначеному колгоспом «Жовтанці» земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції.
До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Камянка-Бузький районний суд Львівської області.
Повний текст рішення виготовлено 29.01.2019 року.
Суддя : І.А.Бакай