КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 363/2820/19

провадження № 22-ц/824/12765/2019

19 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

при секретарі Примушку О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про забезпечення позову у справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - Майтапової Валерії Юріївни на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 11 липня 2019 року у складі судді Баличевої М. Б.,

встановив:

У липні 2019 року Акціонерне товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з позовом, в якому просило достроково стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача: заборгованість за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0217/82/0172350 від 13.04.2012 року в розмірі 9 563,25 грн; заборгованість за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/380808/82/470697 від 18.10.2018 року в розмірі 78 893,03 грн та судовий збір - 1 921 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13.04.2012 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0217/82/0172350, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді поточного ліміту 4 300 грн строком до 13.04.2014 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 36,39% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, виконати всі інші зобов`язання в порядку та в строки, визначені кредитним договором.

Надання кредиту проводилося шляхом зарахування грошових коштів на картковий рахунок з подальшим перерахуванням цих грошових коштів для здійснення платіжних операцій з карткового рахунку клієнта.

06 червня 2014 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 щодо зміни умов банківського обслуговування клієнта, за умовами якої сторони погодили, що розмір поточного ліміту кредиту на дату початку кредитування складатиме 4 800 грн, в подальшому встановлюється та визначається відповідно до ст. 10 договору. Строк, протягом якого клієнт користується та здійснює погашення кредиту, становить 48 місяців, що починається з 06.06.2014 року та закінчується 06.06.2018 року. Процентна ставка -30 % річних.

18 травня 2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/380808/82/470697 від 18.10.2018 року, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 66 548,36 грн строком до 18.04.2024 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 42,9% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, виконати всі інші зобов`язання в порядку та в строки, визначені кредитним договором.

Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу можливість користування кредитними коштами в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами кредитних договорів, проте відповідач не виконує умови договорів, не здійснює щомісячно погашення кредитної заборгованості.

Станом на 21.05.2019 року заборгованість позичальника перед банком за договором № 010/0217/82/0172350 від 13.04.2012 року становить 9 563,25 грн, з яких : заборгованість за дозволеним овердрафтом у сумі 8600 грн, заборгованість за недозволеним овердрафтом у сумі 963,25 грн.

Станом на 31.05.2019 року заборгованість позичальника перед банком за договором № 014/380808/82/470697 від 18.10.2018 року становить 78 893,03 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 66 143,46 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 12 749,57 грн.

Враховуючи викладене, позивач просив позов задовольнити.

10.07.2019 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» подав заяву про забезпечення позову, в якій просив суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на будинок АДРЕСА_1, загальною площею 40,5 кв.м., житловою площею - 16,0 кв.м.

Посилався на ті обставини, що предметом позову у даній справі є вимога про захист прав і законних інтересів позивача, порушених внаслідок невиконання відповідачем грошового зобов`язання з повернення заборгованості за кредитними договорами.

З огляду на те, що заявлені вимоги мають значний розмір та, враховуючи відсутність належного виконання зобов`язання, в тому числі після пред`явлення як вимоги, так і позову, накладення арешту на майно є адекватним способом запобіганню можливих порушень майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача при виконанні судового рішення у випадку задоволення позовних вимог, недопущення відчуження цього майна під час розгляду справи з метою подальшого приховання та неможливості його реалізації, в тому числі через органи ДВС, у випадку ухвалення рішення на користь позивача та звернення до відповідних органів із виконавчим документом.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11 липня 2019 року в задоволенні заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» - Майтапова В. Ю. просить скасувати ухвалуВишгородського районного суду Київської області від 11 липня 2019 року та постановити нову, якою заяву АТ «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити в повному обсязі.

Зазначила, що в процесі претензійно-позовної роботи та проведеної перевірки державного реєстру прав власності на об`єкти нерухомого майна, банку стало відомо про те, що у власності ОСОБА_1 є нерухоме майно: будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач має підстави побоюватися, що ОСОБА_1 може розпорядитися даною нерухомістю та відчужити її на користь інших осіб, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, відмовляється від пропонованих програм рефінансування, припинив відповідати на телефонні дзвінки. Існує достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду. Обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача.

Відзиву на апеляційну скаргу надано не було.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з її необґрунтованості та недоведеності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно зі ст. 1, 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Пунктом 1 ч.1 ст.150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як вбачається з позовної заяви предметом спору є стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за договорами про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування у розмірі 88 456, 28 грн.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що власником будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є відповідач ОСОБА_1 (а.с. 60-61).

Заявник не довів намірів відповідача відчужити спірне майно або чинити перешкоди у виконанні рішення суду. Посилання на можливість відчуження спірного будинку без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення поданої заяви.

Крім цього, накладення арешту на нерухоме майно, а саме на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є неспівмірним з позовними вимогами про стягнення суми боргу у розмірі 88 456,28 грн.

Враховуючи наведене, заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, не відповідають меті застосування правового інституту забезпечення позову та можуть призвести до явно непропорційного втручання у право власності відповідача.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції ухвалу суду першої інстанції залишає без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - Майтапової Валерії Юріївни залишити без задоволення.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 11 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 19 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк