Справа № 463/6126/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/811/534/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

Секретар: Фейір К.О.

З участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , 3-ої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу № 463/6126/16-ц за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Алексєєнка А. на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , з-я особа ОСОБА_3 про припинення права власності на частку в нерухомому майні, -

в с т а н о в и в :

26 грудня 2016 року позивач по справі ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про припинення права власності на 1/9 частку квартири за адресою АДРЕСА_1 шляхом виплати ОСОБА_4 ринкової вартості цієї частки у розмірі 44 300,00 грн. за рахунок грошових коштів, перерахованих ОСОБА_1 на депозитний рахунок Личаківського районного суду м. Львова.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2018 року у позові відмовлено.

Повернуто ОСОБА_1 з депозитного рахунку сплачені згідно квитанції № ПН8830 від 25 червня 2018 року 44 300 грн. коштів, внесених на депозитний рахунок суду по справі № 463/6126/16-ц.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Висновок суду про те, що у ОСОБА_4 немає іншого житлового приміщення на праві власності чи користування не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначає, що відповідач є одноосібним власником житлового будинку у АДРЕСА_2 , де вона фактично постійно проживає та про це пояснювала під час судового засідання. Інформація з Державного реєстру прав власності. Зазначає, що застосування ст.. 365 ЦК України не буде суперечити в даному випадку ст..1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Припинення права на частку у спільному майні може відбуватися за умови, що така шкода не буде істотною. Просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено такі обставини.

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 - позивачу по справі, ОСОБА_4 - відповідачу по справі та ОСОБА_3 - третій особі по справі.

За змістом ст. 355 ч.ч.1,2 Цивільного кодексу України (далі ЦК) майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.6) частка ОСОБА_1 становить 2/3 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 31.05.1995 року та 1/9 на підставі свідоцтва про право на спадщину Р.№1-445 від 28.03.2009 року; частка ОСОБА_3 становить 2/3 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 31.05.1995 року та 1/9 на підставі свідоцтва про право на спадщину НОМЕР_3 від 28.03.2009 року; частка ОСОБА_4 становить 1/9 на підставі свідоцтва про право на спадщину НОМЕР_4 від 23.02.2009 року

Обгрунтовуючи мотивованість заявленого позову позивач ОСОБА_1 покликається на те, що частка відповідача ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 є незначною та становить 1/9 частину від всієї квартири (3,5 м.кв. від загальної площі), виділити таку неможливо, а тому просив припинити право відповідача на частку в квартирі.

Відмовляючи в задоволенні позову про припинення права власності на частку в нерухомому майні, суд першої інстанції виходив з того, що у разі задоволення позову ОСОБА_1 буде порушено принцип рівності прав співвласників та справедливості, а правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Тому з врахуванням встановлених обставин справи припинення права власності ОСОБА_4 на 1/9 частин спірної квартири може завдати істотної шкоди її інтересам, оскільки іншого житла на праві власності вона не має, тому буде позбавлена "даху над головою", за запропоновану позивачем компенсацію такого житла не набуде.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відтак, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 365 ЦК України та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Саме ці обставини є визначальними при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-68цс14 від 02 липня 2014 року та від 15 травня 2013 року у справі за № 6-37 цс 13).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні справа «Андрій Руденко проти України» від 21.12.2010 року вказав, що уряд зазначив, що справа не стосувалась позбавлення заявника його майна. Натомість вона стосувалась «перетворення майна заявника з однієї форми (частки у квартирі) в іншу форму - грошову. Можливість припинення права особи на частку в спільному майні без її згоди передбачена ст. 365 Кодексу, тоді як стаття 364 стосується ситуації, коли співвласник бажає виділення частки зі спільної власності та не проти одержання компенсації за свою частку в спільному майні. Суд зауважує, що відповідно до ч. 2 ст. 365 протилежна сторона повинна була завчасно внести вартість частки заявника у квартирі на депозитний рахунок суду першої інстанції. Це було і залишається передумовою винесення судом рішення про припинення права на частку у спільному майні.

Наведене свідчить про те, що право власності ОСОБА_4 на 1/9 частку квартири перетворюється в грошову форму.

З врахуванням того, що частка відповідача ОСОБА_4 у спірній квартирі АДРЕСА_1 складає 1/9 та є незначною, виділ частки відповідача у розмірі 3,48 кв.м в натурі та поділ квартири відповідно до часток сторін не відповідає будівельним нормам, спільне володіння і користування нею є неможливим, існують підстави для припинення права власності відповідача на частку у праві власності у спірному майні з виплатою їй компенсації вартості цієї частки.

Згідно висновку судової будівельно - технічної експертизи від 08.06.2017 року, ринкова вартість 1/9 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 на дату проведення експертизи становить 44300 грн. Реальний розподіл квартири між співвласниками у відповідності до їх ідеальних частин технічно неможливий у зв`язку з тим, що належна йому частка (1/9) загальної площі квартири не відповідає будівельним нормам і правилам для влаштування повноцінної однокімнатної квартири, а можливість прибудови і надбудови відсутня. ОСОБА_4 не оспорювала ринкову вартість 1/9 частки спірної квартири.

Крім того, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_4 є одноосібним власником домоволодіння загальною площею 129, 2 кв.м. в АДРЕСА_2 . Даний факт ОСОБА_4 підтвердила в судовому засіданні.

Беручи до уваги наведене та те, що частка ОСОБА_4 у спірній квартирі є незначною порівняно з часткою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і не може бути виділена в натурі; квартира є неподільною і варіантів її реального розподілу немає; спільне володіння і користування є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам ОСОБА_4 як співвласника, оскільки вона є власником будинку площею 129, 2 кв.м. в АДРЕСА_2 , вимоги позивача про припинення права власності ОСОБА_4 на 1/9 частки в квартирі АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/9 частки в квартирі підлягають задоволенню.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наведене з ОСОБА_4 слід стягнути в користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1792, 00 грн.

Керуючись ст. ст. 374 ч.1 п. 2 , 376 ч.1 п.3,4 , 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Алексеєнко А. А. задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_4 на 1/9 частку у спільному майні, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/9 частку квартири АДРЕСА_1 .

Грошові кошти в сумі 44 300 (Сорок чотири тисячі триста) гривень внесені ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_2 згідно квитанції № ПН 8830 від 25 червня 2018 року, банк платника АТ «Піреус Банк МКБ (м.Київ), отримувач Державна казначейська служба України м.Київ (м.Київ) , код отримувача 26306742, код банку отримувача 820172, рахунок отримувача 0757. Загальна сума Сорок чотири тисячі триста гривень 00 коп. Призначення платежу: *; ;22030101; внесення грошових коштів на депозитний рахунок суду справа № 463/6126/16-ц ОСОБА_1 ; Личаківський райсуд м. Львова виплатити ОСОБА_4 (зареєстрована та проживає у АДРЕСА_2 ).

Стягнути з ОСОБА_4 (зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2 ) в користь ОСОБА_1 (ІПННОМЕР_2) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 792 (Одна тисяча сімсот дев`яносто дві ) гривні.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 17 вересня 2019 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк