Справа № 405/3299/19
Провадження № 6/405/113/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2019 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Лисонь В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Донцової Ольги Віталіївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області Донцова О.В. звернулась до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 до моменту фактичного виконання постанови №б/н від 23.10.2014 року, виданої ВПВР УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в сумі 644 096, 50 грн.

Зваживши доводи, викладені в поданні, дослідивши матеріали, додані до подання, суд вважає, що в задоволенні подання старшого державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням, - слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи (книга друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (глава 21 книги другої ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для закордонних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-XII.

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст.441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Зміст і форма подання державного виконавця нормативно врегульовані в Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка набрала чинності 17.04.2012 року,затвердженій наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5. Зокрема в розділі ХІІІ «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в`їзду в Україну», встановлено, що подання має обов`язково містити обґрунтування наявності фактів ухилення боржника фізичної особи від виконання своїх зобов`язань.

З матеріалів виконавчого провадження, доданих державним виконавцем до подання, судом встановлено, що у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на виконанні перебуває виконавче провадження №52508782 з примусового виконання постанови №б/н від 23.10.2014 виданої ВПВР УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в сумі 644 096,50 грн.

Зазначене виконавче провадження передано на виконання постановою начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, на виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

У зв`язку з чим, державним виконавцем розпочато примусове виконання рішень, що підлягають виконанню.

Відповідно до положень частини 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Так згідно відповіді ДПІ встановлено, що за боржником не зареєстровано рахунків у банках чи фінансових установах.

Згідно відповіді УПФ України боржник працює на ТОВ АЕЛІТ .

15.11.2018 року на адресу TOB АЕЛІТ Відділом примусового виконання рішень направлено постанови про звернення стягнення на заробітну плату №52508782.

07.12.2018 року на адресу ТОВ АЕЛІТ державним виконавцем направлено лист щодо надання реквізитів для перерахування утриманих коштів з заробітної плати боржника.

Зазначені відправлення повернулись на адресу відділу з відміткою "за закінченням терміну зберігання.

З метою перевірки бухгалтерії зазначеного підприємства, державним виконавцем здійснено вихід за місцем його знаходження, однак вказане підприємство не розшукано.

З метою перевірки майнового стану боржника ОСОБА_1 державним виконавцем направлено запити в органи, що здійснюють реєстрацію договорів відчуження майна, та зокрема, встановлено, що згідно відповідей Управління Держпраці у Кіровоградській області. Головного управління Держпродспоживслужби за боржником великотоннажні та інші технологічні транспортні засоби, підіймальні споруді, котли, сільськогосподарська техніка не зареєстровано.

Згідно відповіді ОКП КООБТІ та згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, встановлено, що за боржником зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме: земельна ділянка, для будівництва і обслуговування житлового будинку та житловий будинок, які перебувають в іпотеці ТОВ "ОТП Факторинг Україна".

Згідно відповіді РСТД МВС в Кіровоградській області за боржником не зареєстровано транспорті засоби.

На офіційному сайті Державної авіаційної служби України державним виконавцем в Реєстрі цивільних повітряних суден здійснено перевірку наявності зареєстрованих за боржником ОСОБА_1 цивільних повітряних суден, та встановлено, що боржник не володіє вказаним видом майна.

Згідно виконавчого документу боржник проживає за адресою АДРЕСА_1

Згідно відомостей наданих відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Кіровоградській області, боржник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та виходом державного виконавця за зазначеною адресою встановлено, що боржник дійсно проживає за зазначеною адресою, але спілкуватись з державним виконавцем чи з`являтись до відділу, надавати будь-які пояснення чи отримувати від державного виконавця документи відмовився, про що державним виконавцем складено акт.

Розглядаючи дане подання та надаючи оцінку наданим суб`єктом звернення доказам, суд виходить з того, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за поданням державного виконавця при виконанні судових рішень та рішень інших органів, у порядку, передбаченому ч.ч. 3,4 ст. 441 ЦПК України, в разі доведення факту ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань.

Відповідно до положення ст. 12 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Таким чином, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні від виконання зобов`язань за рішенням суду, поки не буде доведено протилежне в порядку ст. 12 ЦПК України суб`єктом подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Отже, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, а обов`язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного (приватного) виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи боржника за виконавчим провадженням за межі України.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, тяжкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання, - тобто він має змогу виконання зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

В обґрунтування необхідності тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України заявник посилається на те, що боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_1 не виконує покладених на нього зобов`язань та не вживає заходів, спрямованих на виконання зобов`язань, а так само не з`являється на виклики до державного виконавця, що в сукупності свідчить про ухилення останнього від виконання зобов`язання.

З такою позицією державного виконавця суд не погоджується, виходячи з того, що самостійне невиконання боржником зобов`язань не може свідчити про умисне ухилення від виконання покладених на нього обов`язків, а державним виконавцем не доведено наявності факту свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання покладених на нього судовим рішенням обов`язків, як і не доведено наявності у боржника майна або джерел доходу, за рахунок яких останній мав би можливість виконати зобов`язання, покладені на нього судовим рішенням.

Державний виконавець у поданому до суду поданні також посилається на невиконання боржником за виконавчим провадженням ОСОБА_1 обов`язку своєчасно з`являтися на вимогу виконавця до відділу виконавчої служби, дане твердження заявника судом розцінюється критично, враховуючи те, що отримання ОСОБА_1 викликів державного виконавця, жодними доказами не підтверджено, а тому факт неявки без поважних причин ОСОБА_1 до відділу виконавчої служби вважається судом не доведеним.

Крім того, суд наголошує на тому, що для застосування обмеження у праві виїзду за межі України необхідною умовою є доведення доцільності такого обмеження в світлі сприяння виконанню зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням, воно має бути виправданим та пропорційним. Така позиція суду в повній мірі узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у рішенні у справі «Хлюстов проти Росії» від 11.07.2013 (скарга № 28975/05).

Однак, державним виконавцем не надано жодного належного обґрунтування того, яким саме чином встановлення тимчасового обмеження боржнику за виконавчим провадженням ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України сприятиме виконанню покладених на нього зобов`язань.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що державним виконавцем в поданні не мотивовано та належними доказами не підтверджено, більш того, не обґрунтовано свідоме ухилення боржника від виконання зобов`язання, при цьому судом під час розгляду подання не встановлено, що боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_1 дійсно свідомо не виконував належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково, маючи всі реальні можливості для їх виконання, більш того, державним виконавцем не доведено, яким чином застосовування до боржника за виконавчим провадженням тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, може позначитися на виконанні останнім зобов`язань і зазначений захід є дійсно необхідним та є достатні підстави вважати, що застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України забезпечить в подальшому належне виконання боржником за виконавчим провадженням зобов`язань, на підставі чого суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання у зв`язку з його недоведеністю та безпідставністю.

Відповідно до ст.33 Конституції України, ч.3 ст.269, ст.313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», керуючись ст.441 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Донцової Ольги Віталіївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника за виконавчим провадженням ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 до моменту фактичного виконання постанови №б/н від 23.10.2014 року, виданої ВПВР УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в сумі 644 096, 50 грн., - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова