Справа № 362/3875/19
Провадження № 2/362/2148/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Ковбель М.М.,

при секретарі - Сілецькій М.О.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення простроченої заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом про стягнення простроченої заборгованості за договором позики. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 01 червня 2018 року між сторонами по справі було укладено договір позики, згідно з яким ОСОБА_2 отримав в яксоті позики 40 000 доларів США, що еквівалентно 1 050 000 грн., які зобов`язався повернути ОСОБА_1 в строк до 31.12.2018 року. Однак, відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за вищевказаним договором позики, та у визначений строк до 31.12.2018 року не повернув позивачу кошти. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути із ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики в сумі 40 000 доларів США, що квівалентно 1 050 000,00 грн., та судові витрати в розмірі 9605,00 грн.

Представник позивача подав до суду заяву про проведення судового розгляду без їх участі, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про згоду з позовними вимогами, в якій вимоги позову визнав, просив слухати справу без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності учасників справи без фіксування судового процесу.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що 01 червня 2018 року між сторонами по справі було укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого ОСОБА_2 отримав в якості позики від ОСОБА_1 40 000 доларів США, що еквівалентно 1 050 000,00 грн. Своїм підписом ОСОБА_2 підтвердив їх отримання та зобов`язався їх повернути в строк до 31.12.2018 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підставі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст.526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з Заявою про згоду з позовними вимогами, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратюк А.В., ОСОБА_2 позовні вимоги позивача визнав та підтримав, і просив їх задовольнити.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позовні вимоги слід задовольнити в повному розмірі, а саме з ОСОБА_2 на користь позивача належить стягнути прострочену заборгованість за договором позики у розмірі 40 000 доларів США, що еквівалентно 1 050 000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати (судовий збір).

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 526, 615, 610, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 133, 141, 247, 288 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) прострочену заборгованість у розмірі 40 000,00 доларів США, що еквівалентно 1 050 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати по оплаті судового збору в сумі 9605,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М.Ковбель