Провадження № 2/201/3641/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

20 грудня 2019 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Кисельової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення в порядку спадкування за заповітом у вигляді недоотриманої суми пенсії,

ВСТАНОВИВ:

06.11.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ) про стягнення в порядку спадкування за заповітом у вигляді недоотриманої суми пенсії (а.с. 2-4).

Ухвалою судді від 07.11.2019р. відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано у відповідача докази (а.с. 24-25).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 . 17.07.2019р. позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, до складу якої увійшла недоотримана за життя ОСОБА_2 пенсія за період з 13.06.2016р. по 31.01.2018р. в сумі 33 880,48 грн. Свідоцтво було видане на підставі довідки ГУ ПФУ від 14.06.2019р. № 904/04-22/29.

17.07.2019р. позивач звернувся з заявою про виплату недоотриманої пенсії до ГУ ПФУ і 13.08.2019р. у в поштовому відділенні ПАТ «Укрпошта» отримав кошти в сумі 32 195,45 грн.

Листом ГУ ПФУ № 1094/04-22/29 від 24.07.2019р. позивачеві було повідомлено, що недоодержана ОСОБА_2 пенсія була виплачена за період з 16.07.2016р. по 31.01.2018р., тобто за три роки до дня звернення, а у виплаті суми з 13.06.2016р. по 15.07.2016р. відмовлено, оскільки нарахована сума пенсії, яка не отримана своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Також відповідач проігнорував період з 01.02.2015р. по 16.07.2016р. на підставі ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На підставі вищевикладеного, посилаючись на ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 1217, 1218, 1227 ЦК України, просив стягнути з ГУ ПФУ грошові кошти, набуті ним в порядку спадкування за заповітом у вигляді недоотриманої суми пенсії у зв`язку зі смертю спадкодавця, компенсувати судові витрати за рахунок відповідача.

В судові засідання, призначені на 04.12.2019р. і на 20.12.2019р. позивач не з`явився, про дату та час слухання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки, отриманої позивачем 26.11.2019р. (а.с. 27). У позовній заяві та у наданій суду заяві від 19.12.2019р. позивач просив розглядати справи за його відсутності (а.с. 3, 58).

Від представника відповідача - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області Пелевіної С.А (діє на підставі довіреності від 26.03.2019р. а.с. 36, зв.бік) 03.12.2019р. надійшов відзив на позов разом з витребуваними судом доказами (а.с. 29-52) та з доказом направлення позивачеві (а.с. 41), в якій представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 17.07.2019р., посвідченим державним нотаріусом Першої Покровської ДНК Цукуровою М.І., на підставі заповіту посвідченого 22.12.2004р. Зугреською ДНК Донецької області, зареєстрованого у реєстрі за №1481, ОСОБА_1 успадкував недоотриману пенсію за період з 13.06.2016р. по 31.01.2018р. в розмірі 33 880,48 грн.

17.07.2019р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ із заявою про виплату недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . ГУ ПФУ листом від 24.07.2019р. №1094/04-22/29 повідомило заявника про період недоотриманої пенсії, який становить не більше ніж три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст ч. 3 ст. 52 Закону, яка узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення", де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Згідно з абз. 2 п. 1.5, п. 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановок правління Пенсійного фонду України 25.11.2005р. №22-1 (далі - Порядок), заява пре виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається особою до органу що призначає пенсію, в якому померлий пенсіонер перебував на обліку як одержував пенсії. Днем звернення за виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Відповідно до п. 2.26 вищезазначеного Порядку для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

За виплатою недоотриманої пенсії до Головного управління з усіма необхідними документами ОСОБА_1 звернувся 17.07.2019р.

Згідно з розпорядженням від 23.07.2017р. з урахуванням вимог ст. 46 Закону №1058 до виплати ОСОБА_1 належить недоотримана пенсія за період з 16.07.2016р. по 31.01.2018р. в розмірі 32 195,44 грн.

Згідно з поштовим переказом (опис №262 та список №97) ГУ ПФУ здійснено виплату недоотриманої пенсії за період з 16.07.2016р. по 31.01.2018р. в розмірі 32 195,44грн. банківським переказом.

Вважав, що не можуть бути задоволені вимоги про стягнення грошових коштів за період з 01.02.2015р. по 15.07.2016р., оскільки згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 17.07.2019р. ОСОБА_1 успадкував недоотриману пенсію за період з 13.06.2016р. по 31.01.2018р. в розмірі 33 880,48 грн.

Отже, пенсійні виплати за період з 01.02.2015р. по 12.06.2016р., що належали ОСОБА_2 відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, не входять до складу спадкового майна.

Крім того, відповідно до паспорту серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . У розумінні ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014р. № 1706-VII вона є внутрішньо переміщеною особою.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлюються гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо перемішених осіб. Для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на обліг внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01.10.2014р. №509 для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто із заявою про взяття не облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питані соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад

У зв`язку з ненаданням до ГУ ПФУ довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виплату пенсії ОСОБА_2 булу призупинено з 01.02.2015р. За поновленням виплати пенсії ОСОБА_2 не зверталась.

З огляду на вищезазначене, ОСОБА_2 не мала право на виплату пенсії з 01.02.2015р., отже існує спір про право на отримання пенсійних виплат за період з 01.02.2015р. по 12.06.2016р.

Відповідно до ст. 19 КАС України на спори фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Виходячи з викладене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Разом із відзивом 14.12.2019р. від представника відповідача надійшла заява, в якій представник відповідача просила в задоволенні позову відмовити з підстав, які викладені у відзиві, розгляд справи здійснювати за її відсутності (а.с. 42).

Позивач правом на наданні відповіді на відзив не скористався, оскільки у наданій суду заяві від 19.12.2019р. (будучи обізнаним про розгляд справи 20.12.2019р.) наполягав на задоволенні позовних вимог і розгляді справи за його відсутності (а.с. 58).

Згідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши позиції сторін та докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, встановив такі обставини справи та відповідні ним правовідносини.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Як свідчать матеріали справи ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Добропільстким міським відділом РАЦС ГУТУЮ 21.06.2018р. (а.с. 13).

ОСОБА_1 є її сином, що видно зі свідоцтва про його народження (а.с. 12).

Позивач є внутрішньо переміщеною особою з м. Зугресу Донецької області, що підтверджується довідкою від 23.05.2019р. № 1224- УПСЗН Межівської райдержадміністрації (а.с. 11).

ОСОБА_1 успадкував після матері недоотриману нею пенсію за період з 13.06.2016р. по 31.01.2018р. в розмірі 33 880,48 грн., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 17.07.2019р., посвідченим державним нотаріусом Першої Покровської ДНК Цукуровою М.І. (у зв`язку із виконанням обов`язків державного нотаріуса Шахтарської ДНК згідно з наказом в.о. начальника ГУ ТУЮ у Донецькій області № 630/4 ВІД 28.11.2018Р.), на підставі заповіту посвідченого 22.12.2004р. Зугреською ДНК Донецької області, зареєстрованого у реєстрі за №1481 (а.с. 18).

Як указано у заповіті, розмір недоотриманої пенсії посвідчується довідкою, виданої Відділом з питань виплати пенсії № 16 управління з питань виплати пенсії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 16.06.2019р. за № 904/04/22/29.

Означена довідка № 904/04-22/29 від 14.06.2019р. була надана на запит державного нотаріуса Першої Покровської ДНК Цукурової М.І. (як в.о. державного нотаріуса Шахтарської ДНК) Відділом з питань виплати пенсії № 16 управління з питань виплати пенсії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області (а.с. 19-20).

17.07.2019р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Дніпропетровській області з заявою про виплату недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 .

ГУ ПФУ у Дніпропетровській області листом від 24.07.2019р. №1094/04-22/29 повідомлено заявнику у виплаті пенсії за період до 15.07.2016р., оскільки він звернувся із заявою 17.07.2019р., тому виплаті підлягає пенсія за період з 16.07.2016р. по 31.01.2018р. на підставі ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно із якою нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд враховує таке.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст ч. 3 ст. 52 цього Закону також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Суд зазначає, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Разом із тим, як видно з матеріалів справи, перешкодою у реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна перешкоджає те, що виплата пенсії померлій ОСОБА_2 була призупинена ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з 01.02.2015р. у зв`язку із ненаданням за життя ОСОБА_2 до ГУ ПФУ довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і за поновленням виплати пенсії вона не зверталась.

Як видно з розпорядження від 23.07.2017р. ГУ ПФУ визначено, що з урахуванням вимог ст. 46 Закону № 1058 до виплати ОСОБА_1 належить недоотримана пенсія за період з 16.07.2016р. по 31.01.2018р. в розмірі 32 195,44 грн.

Відповідно до поштового переказу (опис №262, список № 97) ГУ ПФУ здійснено виплату недоотриманої пенсії за період з 16.07.2016р. по 31.01.2018р. в розмірі 32 195,44 грн. банківським переказом.

Суд не приймає твердження відповідача про те, що підставою для невиплати успадкованої пенсії стало те, що її виплата була зупинена ОСОБА_2 , оскільки та не надала довідку переселенця. Період, за який позивачеві виплачена недоотримана пенсія охоплює і той, на який відповідач посилається як пов`язаний із ненаданням довідки переселенця з 01.02.2015р. Проте, при наданні нотаріусу за для видачі свідоцтва про спадщину довідки про невиплачену ОСОБА_2 пенсії, відповідачем було вказано, що у ОСОБА_2 наявна невиплачена пенсія за період з 13.06.2016р. по 31.01.2018р. в розмірі 33 880,48 грн., яку в подальшому успадкував позивач. Таким чином, доводи відповідача щодо підстав невиплати є суперечливими, навіть виходячи з того, що відповідач при відмові у виплати успадкованої пенсії у листі від 24.07.2019р. №1094/04-22/29 такої підстави не вказував.

Як видно зі свідоцтва про спадщину, ОСОБА_1 успадкував пенсію матері за період з 13.06.2016р. по 31.01.2018р. в розмірі 33 880,48 грн., а виплачено йому за період з 16.07.2016р. по 31.01.2018р. в розмірі 32 195,44 грн. банківським переказом. Тобто, при виплаті за заповітом відповідач не врахував один місяць червень 2016 року.

Відповідно до довідки від 02.11.2019р. № 1710/04-18/06, наданої на вимогу суду ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, розмір пенсії ОСОБА_2 за червень 2016 року становив 1 554,66 грн. (а.с. 36).

Оскільки суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень, без урахування норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням того, що позивачеві видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, де зазначено про право на отримання у спадщину пенсії ОСОБА_2 за період з 13.06.2016р. по 31.01.2018р., то позивачеві має бути сплачена пенсія, яка вказана у заповіті. У даному випадку позивачеві не виплачена пенсія за заповітом за червень 2016 року в розмірі 1 554,66 грн.

З урахуванням викладеного з відповідача ГУ ПФУ на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню кошти, набуті ним в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1 554,66 грн., у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Також, суд зауважує, що спір у даній справі є цивільно-правовим, адже предметом судового розгляду в даному випадку є вимоги про захист права власності на спадкове майно у вигляді пенсійних виплат, які не були виплачені за життя спадкодавцеві, що відповідно до ст.19 ЦПК України відносить до юрисдикції загальних судів.

Згідно зі ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 328, 1216 1218 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення в порядку спадкування за заповітом у вигляді недоотриманої суми пенсії і- задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 , грошові кошти, набуті ним в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1 554,66 грн. (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят чотири гривні 66 копійок) .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Наумова О.С.