Постанова

Іменем України

12 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 331/6113/16-ц

провадження № 61-30004св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

особа, яка подавала апеляційну скаргу - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_3 , на рішення апеляційного суду Запорізької області від 14 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Подліянової Г. С., Дашковської А. В., Кримської О. М.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави нерухомого майна, шляхом визнання права власності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 жовтня 2008 року ОСОБА_4 надала ОСОБА_2 позику у розмірі 50 000 доларів США, що на момент надання позики за офіційним курсом долара США, встановленого НБ України складало 248 000 грн, на термін 6 років з моменту отримання позики, про що між ними було укладено договір позики б/н від 20 жовтня 2008 року.

Для забезпечення виконання умов вказаного договору позики 20 жовтня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір застави транспортного засобу б/н. Предметом застави є легковий автомобіль марки LEXUS модель GS 350 сірого кольору, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , зареєстрований у МРЕВ № 1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області. Предмет застави за домовленістю сторін оцінено у 45 000 доларів США, що на момент укладення, відповідно до офіційного курсу долара США встановленого НБУ, складає 223 200 грн. Відомості про заставу були зареєстровані у державному реєстрі обтяжень рухомого майна 27 липня 2009 року.

05 серпня 2016 року ОСОБА_4 відступлено ОСОБА_1 права вимоги за договором позики та договором застави, про що було укладено договір № 05-08/16 про відступлення права вимоги від 05 серпня 2016 року та договір № 05-08/16-2 про відступлення права вимоги від 05 серпня 2016 року.

06 серпня 2016 року ОСОБА_1 було письмово повідомлено ОСОБА_2 про перехід прав вимоги за договором позики та договором застави.

Відповідно до умов пункту 1.З. договору позики сума позики надана відповідачу на термін 6 років з моменту отримання позики, у зв`язку з чим строк повернення позики настав 21 жовтня 2014 року.

У встановлений договором позики строк відповідач не повернув борг ОСОБА_4 . Позивач також звертався до ОСОБА_2 із вимогами про виконання зобов`язання за договором позики, але добровільно повернути суму боргу або передати предмет застави позивачу у рахунок погашення заборгованості відповідач відмовляється.

ОСОБА_1 просив:

у рахунок погашення заборгованості за договором позики б/н від 20 жовтня 2008 року, розмір якої станом на 12 вересня 2016 року становить 1 333 740 грн, звернути стягнення на предмет застави - легковий автомобіль марки LEXUS модель GS 350 сірого кольору, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_4 , зареєстрований у МРЕВ № 1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області;

визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки LEXUS модель GS 350 сірого кольору, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , зареєстрований у МРЕВ № 1 УДАІ УМВС України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2016 року у складі судді Світлицької В. М. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Звернуто стягнення на предмет застави - легковий автомобіль марки LEXUS модель GS 350 сірого кольору, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , кузов № НОМЕР_2 , зареєстрований у МРЕВ № 1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області, що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 07 листопада 2007 року, виданого МРЕВ № 1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки LEXUS модель GS 350 сірого кольору, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , кузов № НОМЕР_2 , зареєстрований у МРЕВ № 1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_2 не виконав умови договору позики, тому у ОСОБА_1 на підставі статті 20 Закону України «Про заставу» виникло право звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання за позивачем права власності на предмет застави - легковий автомобіль LEXUS GS 350 сірого кольору, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , кузов № НОМЕР_2 .

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 14 листопада 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено. Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, який у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що матеріали справи не містять доказів реєстрації у державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження, згідно частини третьої статті 24, частини першої статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». ОСОБА_1 всупереч вимогам статті 13 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не зареєстровано зміни у відомостях про зареєстроване обтяження протягом п`яти днів із моменту набрання чинності правочину, на підставі якого відбулась заміни обтяжувача внаслідок відступлення прав за правочином, відповідно до якого виникло обтяження, або з інших підстав.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що на момент розгляду справи у державному реєстрі обтяжень рухомого майна був зареєстрований тільки один чинний запис про обтяження предмета застави на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відсутній запис про обтяження на користь ОСОБА_1 , обтяження на користь ОСОБА_4 здійснено з терміном дії до 27 липня 2014 року, а тому ПAT «Райффайзен Банк Аваль» має право звернення стягнення на предмет застави. У зв`язку із цим апеляційний суд зробив висновок, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2016 року вирішувалося питання про права та обов`язки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», яке згідно статті 292 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) має право апеляційного оскарження заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2016 року.

Аргументи учасників справи

У грудні 2017 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 подав касаційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суд першої інстанції. При цьому, посилався на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що за заявою ОСОБА_4 заставу на спірний автомобіль було зареєстровано 20 жовтня 2009 року у державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Оскільки договори відступлення права вимоги за договорами позики та застави, які укладені ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , як за змістом, так і за формою відповідають вимогам чинного законодавства, то ОСОБА_1 набув прав заставодержателя за договором застави б/н від 20 жовтня 2008 року у встановленому законом порядку. Вказує, що проведення реєстрації застави рухомого майна є правом, а не обов`язком сторони, і не проведення реєстрації застави рухомого майна не має наслідком недійсності такого договору застави або припинення його дії.

Оскільки взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження (договір застави транспортного засобу) виникли між ОСОБА_4 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 20 жовтня 2008 року, а вимоги банку до ОСОБА_2 виникли після 20 жовтня 2008 року, то права банку не порушені. Крім того ОСОБА_1 не надавав письмової згоди на звернення стягнення на предмет застави (спірний автомобіль) для задоволення вимог банку. Банк не є заставодержателем рухомого майна, тому його права не порушені. Зазначає, що Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не втановлює правових наслідків недотримання обтяжувачем обов`язку здійснити реєстрацію відомостей про звернення стягнення на предмет застави у державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Рух справи

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 12 грудня 2019 року заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про заміну сторони правонаступником задоволено. Залучено правонаступника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» до участі у справі № 331/6113/16-ц.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суд першої інстанції встановив, що 20 жовтня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір позики. Відповідно до пункту 1.1 цього договору ОСОБА_4 передала у власність ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 50 000 доларів США, що на момент укладання договору відповідно до офіційного курсу НБУ складає 248 000 грн, а ОСОБА_2 зобов`язувався повернути їх у термін обумовлений цим договором. У пункті 1.3 договору позики зазначено, що сума позики надається ОСОБА_2 на термін шість років з моменту отримання позики. По закінченню зазначеного строку відповідач борг не повернув.

Відповідно до пункті 1.4 договору позики для забезпечення виконання відповідачем своїх зобов`язань, сторони домовились укласти договір застави нерухомого майна. Згідно із договором застави транспортного засобу від 20 жовтня 2008 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , для забезпечення своєчасного виконання зобов`язань за договором, у тому числі по поверненню суми позики, відшкодуванню збитків, завданих простроченням виконання, сплати неустойки, тощо ОСОБА_2 передає у заставу ОСОБА_4 рухоме майно: легковий автомобіль LEXUS GS 350 сірого кольору, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , кузов № НОМЕР_2 , що належить йому на праві власності.

Відповідно до договору № 05-08/16 про відступлення права вимоги від 05 серпня 2016 року ОСОБА_4 передала ОСОБА_1 право вимоги, що належить первісному кредитору, і ОСОБА_1 стає кредитором за договором позики б/н від 20 жовтня 2008 року, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Згідно із договором № 05-08/16-2 про відступлення права вимоги від 05 серпня 2016 року ОСОБА_4 передала ОСОБА_1 право вимоги, що належить первісному кредитору, і ОСОБА_1 стає кредитором за договором застави транспортного засобу б/н від 20 жовтня 2008 року, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Повідомленням про відступлення права вимоги від 06 серпня 2016 року ОСОБА_2 було повідомлено про те, що ОСОБА_1 став новим кредитором за договором позики б/н від 20 жовтня 2008 року та договором застави транспортного засобу б/н від 20 жовтня 2008 року, у зв`язку з чим зобов`язання за зазначеними договорами мають бути виконані на користь ОСОБА_1

22 серпня 2016 року ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_2 із вимогою про виконання зобов`язання за договором позики б/н від 20 жовтня 2008 року. Відповідач не виконав належним чином свої грошові зобов`язання передбачені договором щодо повернення позики та всіма можливими способами ухилявся від виконання зобов`язань щодо повернення позики. У зв`язку із цим позивач просив звернути стягнення на предмет застави.

Апеляційний суд встановив, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Звернуто стягнення на предмет застави - легковий автомобіль марки LEXUS модель GS 350 сірого кольору, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , кузов № НОМЕР_2 , зареєстрований у МРЕВ № 1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області, що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 07 листопада 2007 року, виданого МРЕВ № 1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області. Визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки LEXUS модель GS 350 сірого кольору, 2007 року випуску, державний реєстрацій номер НОМЕР_5 , кузов № НОМЕР_2 , зареєстрований у МРЕВ № 1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2014 року у справі № 2/331/10/14 позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 2 523 667,47 грн та судовий збір у сумі 1 609,50 грн. Рішення набрало законної сили 05 травня 2015року.

09 липня 2015 року Жовтневим ВДВС Запорізького МУЮ відкрито виконавче провадження № 48063839 за виконавчим листом виданим 11 червня 2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя у справі № 2/331/10/14.

22 січня 2016 року ВДВС Запорізького МУЮ було зареєстровано у державному реєстрі обтяжень рухомого майна публічне обтяження за № 15669079 у рамках ВП 48063839 на користь AT «Райффайзен Банк Аваль» про накладення арешту на все рухоме майно боржника ОСОБА_2 із забороною його відчуження на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08 грудня 2015 року.

13 квітня 2017 року з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 51999974 було вилучено обтяження від 22 січня 2016 року за № 15669079, яке було зареєстровано на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за ВП 48063839 від 08 грудня 2015 року про накладення арешту на все рухоме майно боржника ОСОБА_2 із забороною його відчуження. Підставою вилучення зазначено - ухвала Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2016 року у справі № 331/6113/16-ц.

ПАТ « Райффайзен Банк Аваль» не брало участі у розгляді справи у суді першої інстанції.

При зверненні із апеляційною скаргою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» вказувало, що на момент розгляду справи у державному реєстрі обтяжень рухомого майна був зареєстрований тільки один запис про обтяження предмету застави на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відсутній запис про обтяження на користь ОСОБА_1 , тому банк має переважне право на проведення процедури звернення стягнення на предмет застави. У зв`язку із чим ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» вважало, що суд першої інстанції вирішив питання про його права та обов`язки.

При скасуванні рішення суду першої інстанції та ухваленні нового про відмову у задоволенні позову суд апеляційної інстанції зазначив, що на момент розгляду справи у державному реєстрі обтяжень рухомого майна був зареєстрований тільки один чинний запис про обтяження предмета застави на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відсутній запис про обтяження на користь ОСОБА_1 , обтяження на користь ОСОБА_4 здійснено з терміном дії до 27 липня 2014 року, а тому ПAT «Райффайзен Банк Аваль» має право звернення стягнення на предмет застави. У зв`язку із цим апеляційний суд зробив висновок, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2016 року вирішувалося питання про права та обов`язки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», яке згідно статті 292 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) має право апеляційного оскарження заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2016 року.

Колегія суддів погоджується із цим висновком апеляційного суду з таких підстав.

У частині першій статті 292 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Тлумачення статті 13, частини першої статті 292 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) дозволяє стверджувати, що правом апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції наділені, у тому числі й, особи, які не брали участі у справі, за умови, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки.

Встановивши, що суд першої інстанції вирішив питання про права та обов`язки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», не залучивши його до участі у справі, суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Аргумент касаційної скарги про те, що права банку рішенням суду першої інстанції не порушені, колегія суддів відхиляє. Як встановили суди на момент розгляду справи у суді першої інстанції у державному реєстрі обтяжень рухомого майна був зареєстрований тільки один чинний запис про обтяження предмета застави на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення апеляційного суду ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржене рішення без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 14 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков