Головуючий суду 1 інстанції - Фастовець В.М.
Доповідач -Суддя доповідач: Луганська В.М.
Справа № 415/1129/19
Провадження № 22-ц/810/873/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Луганської В.М.

суддів: Дронської І.О., Єрмакова Ю.В.

за участю секретаря судового засідання - Сінько А.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення в особі Луганської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 02 вересня 2019 року ухвалене судом у складі судді Фастовця В.М.

за позовом ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення в особі Луганської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеними вимогами в обґрунтування яких вказала, що працювала в Луганській філії Концерну Радіомовлення, радіозв`язку та телебачення на станції РРС-РТС Лисичанськ цех № 2 з 1986 року на посаді електромеханіка засобів радіо та телебачення 1 категорії.

Наказом від 15.01.2019 № 1 її було звільнено з посади електромеханіка засобів радіо та телебачення 1 категорії РРС-РТС Лисичанськ цеху № 2 Луганської філії Концерну РРТ 15 січня 2019 року у зв`язку зі скороченням штату працівників, п.1 ст. 40 КЗпП України. Підставою для звільнення став наказ від 12.11.2018 № 321-оп «Про скорочення чисельності та штату працівників Луганської філії Концерну РРТ». Вважає звільнення незаконним та порушенням її конституційних трудових прав.

15.11.2018 позивачу було вручено повідомлення від 15.11.2018 № 316, яким Луганська філія Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення попередила про те, що відповідно до наказу від 12.11.2018 № 321-оп її посада електромеханіка з 16 січня 2019 року скорочується і вона підлягає звільненню та було надано перелік вакантних посад в Концерні РРТ для ознайомлення, копію якого не було надано, хоча в самому повідомленні вказано, що перелік є додатком до нього, а отже є невід`ємною частиною самого повідомлення.

Наказом від 12.11.2018 № 321-оп скороченню підлягала лише посада позивача і, з огляду на те, що це було нічим не обумовлено, не було перепрофілювання підприємства, не відбувалось зменшення обсягів виробництва, не було кризових факторів, які б обумовили прийняття рішення про скорочення однієї посади, яку займала позивач.

27 грудня 2018 року позивач написала заяву про переведення її в службу технічного забезпечення на посаду електромеханіка засобів радіо та телебачення 1 категорії з 15 січня 2019 року. Листом від 08.01.2019 року № 6 керівництво підприємства повідомило про неможливість переведення на вказану посаду, оскільки робота на вказаній посаді забороняється для жінок.

10 січня 2019 року позивач написала заяву про переведення в службу технічного забезпечення на посаду інженера з 15 січня 2019 року.

Листом від 14.01.2019 № 14 керівництво підприємства повідомило про неможливість переведення на вказану посаду, оскільки не відповідає кваліфікаційним вимогам до цієї посади.

Вважає, що відповідачем порушено вимоги ст. 49-2 КЗпП України, просила суд визнати незаконним та скасувати наказ від 15.01.2019 № 1-к «Про звільнення ОСОБА_1 », поновити її на посаді електромеханіка засобів радіо та телебачення 1 категорії РРС-РТС Лисичанськ цеху № 2 Луганської філії Концерну РРТ, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за 18 робочих днів вимушеного прогулу у сумі 11269,26 грн.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 02 вересня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення в особі Луганської філії Концерну радіомовлення радіозв`язку та телебачення про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 02 вересня 2019 року та ухвалити нове, яким задовольнити її вимоги про поновлення на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що позивач відмовилася від ознайомлення з переліком вакансій.

В суді вона зробила акцент на тому, що їй не надали копію переліку вакансій, керівництво ознайомило її з переліком вакансій і забрало його.

Суд залишив поза увагою, що скаржником було написано дві заяви про переведення її на вакантні посади, які їй було запропоновано під час попередження про звільнення, однак у переведенні їй було відмовлено. Вважає, що скорочення посади, яку займала позивач нічим не обґрунтовано.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, посилаючись на доводи, викладені в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні представник Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення в особі Луганської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення апеляційну скаргу не визнав та вважає, що відсутні підстави для її задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ним були встановлені наступні обставини: з 02.06.1986 року позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем.

Наказом №1-к від 15 січня 2019 року позивача звільнено з посади електромеханіка засобів радіо та телебачення 1 категорії РРС-РТС Лисичанськ цеху №2 Луганської філії Концерну РРТ у зв`язку із скороченням штату працівників п.1 ст.40 КЗпП України.

Наказом №321-оп від 12.11.2018 року «Про скорочення чисельності та штату працівників Луганської філії Концерну РРТ» з 16.01.2019 року внесені зміни до штатного розпису Луганської філії Концерну РРТ, скорочено посаду: цех №2 РРС-РТС Лисичанськ електромеханік засобів радіо та телебачення 1 категорії. Доручено директору Луганської філії Концерну РРТ провести попередження та вивільнення працівника відповідно до чинного законодавства.

Позивача було повідомлено про наступне вивільнення з 16.01.2019 року та ознайомлено з переліком вакантних посад.

Позивач відмовилася з ознайомленням з Переліком вакантних посад, про, що було складено акт. Відповідач відмовив позивачу у переведенні на вакантні посади, оскільки за своєю спеціальністю та кваліфікацією позивач не відповідала. Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що при звільненні позивача за скороченням штату, встановлений законом порядок відповідачем був дотриманий і відсутні підстави для задоволення заявлених вимог позивача.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону та встановленим по справі обставинам, виходячи з наступного.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до частини другої статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках зміни в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року № 6-40цс15, від 01 липня 2015 року № 6-491цс15, постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №161/9976/16-ц.

В судовому засіданні встановлено, що позивач з 02.06.1986 року по 15.01.2019 року працювала у Луганській філії Концерну Радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (а.с.19-21).

Позивач не є членом профспілкової організації, яка діє на підприємстві і цю обставину позивач підтвердила у судовому засіданні.

Наказом №1-к від 15.01.2019 року позивача звільнено з посади електромеханіка засобів радіо та телебачення 1 категорії РРС-РТС Лисичанськ цеху № 2 Луганської філії Концерну РРТ з 15.01.2019 року у зв`язку зі скороченням штату працівників, п.1 ст.40 КЗПП України.

Згідно Положення про Луганську філію Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, філія є відокремленим структурним підрозділом юридичної особи Концерну Радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (далі- Концерн РРТ).

Наказом Концерну РРТ № 321-оп від 12.11.2018 року «Про скорочення чисельності та штату працівників Луганської філії Концерну РРТ» з 16 січня 2019 року внесені зміни до штатного розпису Луганської філії Концерну РРТ, скорочено посаду: цех №2 РРС-РТС Лисичанськ електромеханіка засобів радіо та телебачення 1 категорії.

15.11.2018 року ОСОБА_1 була попереджена про скорочення посади та її звільнення з посади, яку вона займає з 16.01.2019 року та запропоновано роботу на вільних посадах згідно її спеціальності згідно з Переліком вакантних посад по Концерну РРТ.

Згідно переліку посад, на яких може бути запропонована робота в Концерні РРТ станом на 15.11.2018 року у Луганській філії Концерну РРТ були наявні вакантні посади електромеханіка засобів радіо та телебачення 1 категорії Служба технічного забезпечення, інженер 11 категорії, інженер-проектувальник (а.с.47-49).

27.12.2018 року ОСОБА_1 звернулася до керівництва з заявою про переведення її в службу технічного забезпечення на посаду електромеханіка 1 категорії з 15 січня 2019 року.

Згідно протоколу № 1 засідання комісії з атестації працівників, робочих місць робітників, інженерно-технічного персоналу та штату дирекції Луганської філії К Концерну РРТ від 09.01.2019 року, на засіданні комісії розглядалося питання про переведення ОСОБА_1 на посаду електромеханіка засобів радіо та телебачення 1 категорії в службу технічного забезпечення.

При обговоренні вказаного питання, комісія дійшла висновку, що посада електромеханіка засобів радіо та телебачення 1 категорії служби технічного забезпечення підпадає під дію п.29 наказу Міністерства охорони здоров`я України № 256 від 29.12.1993 року «Про затвердження переліку важких робіт та робіт із шкідливими і небезпечними умовами праці, на яких забороняється застосування жінок» згідно якого забороняється використання праці жінок на висотних спорудах (баштах, щоглах) висотою 10 м, що не обладнані ліфтами.

Комісія рекомендувала директору Луганської філії Концерну РРТ відмовити у переводі ОСОБА_1 на посаду електромеханіка засобів радіо та телебачення 1 категорії (а.с.13).

08.01.2019 року відповідач проінформував позивача щодо неможливості її переводу на посаду електромеханіка засобів радіо та телебачення 1 категорії та надав копію протоколу №1 від 08.01.2019 року засідання комісії з атестації працівників, робочих місць робітників, інженерно-технічного персоналу та штату.

10.01.2019 року позивачка звернулася до директора Луганської філії Концерну РРТ із заявою про переведення її в службу технічного забезпечення на посаду інженера (а.с.14).

Згідно протоколу № 2 від 14 січня 2019 року засідання комісії з атестації працівників, робочих місць робітників, інженерно-технічного персоналу та штату дирекції Луганської філії Концерну РРТ, до посади інженера 11 категорії застосовуються наступні кваліфікаційні вимоги: повна вища освіта відповідно напрямку підготовки, стаж роботи за професією інженера не менше 1 року. ОСОБА_1 не відповідає кваліфікаційним вимогам, що застосовуються до інженера 11 категорії

ОСОБА_1 було ознайомлено з рішенням комісії та надано копію протоколу № 2 від 14.01.2019 року (а.с.15, 16).

Згідно посадової інструкції електромеханіка засобів радіо та телебачення 1-категорії служби технічного забезпечення на вказану посаду призначається особа, яка має базову або неповну вищу освіту відповідного напряму підготовки (бакалавр або молодший спеціаліст), стаж роботи за професією електромеханіка засобів радіо та телебачення 2-категорії не менше 1 року. (а.с.60 - 65).

Відповідно до посадової інструкції електромеханіка засобів радіо та телебачення 1 категорії головної РРС-РТС цеху №2, яку займала позивачка, кваліфікаційні вимоги до вказаної посади базова вища освіта відповідного напрямку підготовки (бакалавр або молодший спеціаліст), стаж роботи за професією електромеханіка засобів радіо та телебачення 2 категорії не менше 2 років.

В судовому засіданні встановлено, що позивач 27.02.1986 року закінчила Лисичанський філіал Костянтинівського індустріального технікуму по спеціальності електроустаткування промислових підприємств та установ, присвоєно кваліфікацію техніка електрика.

ОСОБА_1 з 02.06.1986 року займала посаду електромеханіка, а з 19.02.2002 року її посада старшого електромеханіка змінена на електромеханіка 1 категорії цеху РРС-2.

Тобто, позивачка має відповідну освіту на зайняття посади електромеханіка засобів радіо та телебачення 1-ї категорії служби технічного забезпечення та необхідний стаж по професії.

На посаді електромеханіка засобів радіо та телебачення 1-ї категорії служби технічного забезпечення виконуються роботи, де є необхідність професійного відбору.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29.12.1993 року № 256 було затверджено Перелік важких робіт та робіт із шкідливими і небезпечними умовами праці, на яких забороняється застосування жінок.

Згідно п.29 вказаного Переліку віднесені працівники, зайняті експлуатаційно-технічним обслуговуванням радіоустаткування та апаратури зв`язку на висотних спорудах (баштах, щоглах) висотою 10 м, що не обладнані ліфтами.

Відповідно до наказу Міністерства охорони и здоров`я України від 13.10.2017 року №1254, визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства охорони здоров`я України від 29.12.1993 року №256 було «Про затвердження Переліку важких робіт та робіт із шкідливими і небезпечними умовами праці, на яких забороняється застосування праці жінок» втратив чинність з дня його офіційного опублікування, крім глави 3 розділу 1 Переліку.

Даний наказ набрав чинності з 18.01.2018 року.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що на час розгляду комісією з атестації працівників, робочих місць робітників, інженерно-технічного персоналу та штату дирекції Луганської філії Концерну РРТ питання щодо переводу ОСОБА_1 на посаду електромеханіка засобів радіо та телебачення 1 категорії в службу технічного забезпечення були відсутні заборони щодо застосування праці жінок на висотних роботах.

Представником відповідача не надано суду належних та допустимих доказів того, що позивачці заборонено виконувати роботи, які виконуються на посаді електромеханіка засобів радіо та телебачення 1 категорії служби технічного забезпечення.

Не заслуговують на увагу посилання представника відповідача про те, що позивачка не могла бути рекомендована для переведення на посаду електромеханіка засобів радіо та телебачення 1 категорії служби технічного забезпечення, оскільки вказана робота має небезпечний фактор виробничого процесу а саме - підіймання та переміщення вантажів при виконуванні вантажно-розвантажувальних робіт, а згідно до посадових обов`язків працівника, вага засобів індивідуального захисту і набір інструментів, які використовує працівник по займаній посаді, становить від 15 до 25 кг., оскільки посадова інструкція електромеханіка засобів радіо та телебачення 1 категорії служби технічного забезпечення не містить положень щодо ваги засобів індивідуального захисту і набору інструментів.

Відповідно до ст.174 КЗпП України, забороняється застосування праці жінок на важких роботах і на роботах із шкідливими або небезпечними умовами праці, а також на підземних роботах, крім деяких підземних робіт (нефізичних робіт або робіт по санітарному та побутовому обслуговуванню).

Забороняється також залучення жінок до підіймання і переміщення речей, маса яких перевищує встановлені для них граничні норми.

Перелік важких робіт та робіт із шкідливими і небезпечними умовами праці, на яких забороняється застосування праці жінок, а також граничні норми підіймання і переміщення важких речей жінками затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці.

Тобто, частиною першою статті 174 КЗпП забороняється застосовувати працю жінок на підземних роботах, окрім деяких нефізичних робіт або робіт із санітарного і побутового обслуговування.

Частиною другою цієї статті забороняється залучати жінок до підіймання і переміщення предметів (речей), маса яких перевищує установлені для них граничні норми, затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 10 грудня 1993 року № 241.

Згідно протоколу №4 атестаційної комісії Луганської філії Концерну РРТ від 10.07.2017 року, який затверджено наказом від 10.07.2017 року №74, на підприємстві було проведено атестацію робочих місць за умовами праці. Результати атестації представлені в протоколах проведення досліджень: шумового навантаження; освітленості робочого місця; електромагнітного поля.

Колегія суддів вважає, що відповідачем не надано суду належних доказів того, що робота на посаді електромеханіка засобів радіо та телебачення 1 категорії служби технічного забезпечення передбачає підіймання і переміщення предметів (речей), маса яких перевищує установлені для жінок граничні норми, затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 10 грудня 1993 року № 241.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що позивач відмовилася від переведення на іншу роботу запропоновану відповідачем і , що відповідач не мав можливості перевести позивача з її згоди на іншу роботу не відповідає встановленим по справі обставинам та вимогам закону.

Відповідно до ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що відповідач, як роботодавець не виконав свої обов`язки, покладені ст.49-2 КЗпП України, запропонував вакансії, однак не перевів за заявою позивача на посаду електромеханіка засобів радіо та телебачення 1 категорії служби технічного забезпечення, чим порушив права позивача та порядок вивільнення працівників, передбачений ст.29-2 КЗпП України.

З урахуванням викладеного, вимоги позивача про визнання незаконним наказу від 15.01.2019 року про її звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню.

Не заслуговують на увагу посилання позивача на те, що скороченню підлягала лише її посада, і це скорочення нічим не було обумовлено, не було перепрофілювання підприємства, не відбувалось зменшення обсягів виробництва, оскільки відповідно до ст. 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Тобто, власник або уповноважений ним орган самостійно вирішує питання щодо організаційної структури, чисельності працівників і штатний розпис. Крім того, суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі не наділений повноваженнями обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Крім того, частиною 2 статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 із змінами (далі -Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

В пункті 6 постанови "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 року № 13 Пленум Верховного Суду України зазначив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством- на число календарних днів за цей період.

Згідно наданої довідки від 08.02.2019 року заробітна плата позивачки за листопад 2018 року складає - 13957, 21 грн., за грудень 2018 року складає -12337, 73 грн.

Кількість відпрацьованих днів у листопаді 2018 року -22 дні, у грудні 2018 року -21 день. Середньогодинна заробітна плата складає 611, 51 грн. (13957, 21 +12337, 73:43 дн.)

Позивача звільнено 15.01.2019 року, тому підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.01.2019 року по 16.12.2019 року. Кількість робочих днів становить 231 день. Середній заробіток за час вимушеного прогулу складає - 141258, 81грн. (231*611, 51 грн) і ця сума підлягає стягненню на користь позивача без утримання податків й інших обов`язкових платежів.

На підставі вищевикладеного, у відповідності до вимог, передбачених п.1 ч.1 ст.376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заявлених вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, тому з відповідача з урахуванням вимог п.1 ч.2 та п.6 ч.2 ст.4 (розміри ставок судового збору) Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 3842, 00 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 02 вересня 2019 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким заявлені вимоги ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення в особі Луганської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Визнати незаконним наказ Луганської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення від 15.01.2019 №1-к про звільнення ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 на посаді електромеханіка засобів радіо та телебачення 1 категорії РРС-РТС Лисичанськ цеху №2 Луганської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення з 16 січня 2019 року.

Стягнути з Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення Луганська філія, , м. Київ, вул. Дорогожицька, 10 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 січня 2019 року по 16 грудня 2019 року у розмірі 141258 (сто сорок одна тисяча двісті п`ятдесят вісім) грн. 81 коп. без утримання податків й інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення Луганська філія, , м. Київ, вул. Дорогожицька, 10 на користь держави судовий збір у розмірі 3842 (три тисячі вісімсот сорок дві) грн.

Постанову суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі заробітної плати за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2019 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді:

І.О. Дронська

Ю.В. Єрмаков