Справа № 225/6812/18
Провадження №2/225/167/2019
06 лютого 2019 року м.Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області в складі:
головуючого судді Мигалевича В.В.,
з участю секретаря судового засідання Голубової О.О.,
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми витрат з відповідача, посилаючись на той факт, що 05 лютого 2018 року між Приватним підприємством «Медичний центр «Інтерсоно» та ОСОБА_1, яка перебувала у трудових відносинах з позивачем, було укладено договір №8/0502-18 про навчання працівника, відповідно до умов якого відповідач отримала освітні послуги, надані Приватним вищим навчальним закладом «Міжнародний інститут менеджменту (МІМ-Київ)» на підставі Договору про надання освітніх послуг №18-01 (ІнтСо) від 12.12.2017 року, укладеного між Приватним вищим навчальним закладом «Міжнародний інститут менеджменту (МІМ-Київ)» та Приватним підприємством «Медичний цент «Інтерсоно», за спеціалізованою програмою «Розвиток управлінського персоналу». Період проходження з 08.02.2018 року по 07.07.2018 року.
Згідно з пп.1.4. та 2.2.4. Договору обовязковий мінімальний термін роботи Відповідача у Позивача становить 24 (двадцять чотири) календарні місяці після завершення навчання.
Однак, 15.08.2018 року Відповідача було звільнено з роботи за угодою сторін, що підтверджується заявою Відповідача на звільнення від 02.08.2018 року та наказом № 295-к від 15.08.2018 року про припинення трудового договору.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 280-282 ЦПК України не заперечує.
Належно повідомлений відповідач в судове засідання не прибула з невідомих причин, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена у порядку, визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України.
Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, у звязку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з Приватним підприємством «Медичний центр «Інтерсоно» з 10.11.2017 року про що свідчить Наказ (розпорядження) № 149-к від 09 листопада 2017 року про прийняття на роботу (а.с.5).
05 лютого 2018 року між Приватним підприємством «Медичний центр «Інтерсоно» та ОСОБА_1 укладено договір №8/0502-18 від 05 лютого 2018 року про навчання працівника (а.с.6-8).
Відповідно до п.1.1. вищезазначеного Договору Замовник доручає, а виконавець приходить підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації, приймає участь в семінарі, тренінгу, практикумі, неформальне навчання за професією, спеціальністю, напрямом, спеціалізованою програмою «Розвиток управлінського персоналу» згідно з графіком навчання, який викладений в Додатку до Договору, яке проводить Приватний вищий навчальний заклад «Міжнародний інститут менеджменту (МІМ-Київ)», м.Київ.
Відповідно до п.1.4 Договору сторони домовились, що обовязковий мінімальний термін роботи Виконавця в ПП «Медичний центр «Інтерсоно» становить 24 календарних місяців після завершення навчання.
Згідно умов п. 2.2.5, п. 2.2.5.5 Договору про навчання працівника Виконавець зобовязується відшколувати (компенсувати) Замовнику витрати, повязані з його навчанням у випадку звільнення Виконавця до завершення строку, визначеного п.1.4. цього Договору, за власним бажанням без поважних причин або за угодою сторін, або з ініціативи адміністрації за виключенням випадків, передбачених пунктами 1 та 2 статті 40 КЗпП України не пізніше останнього робочого дня Виконавця шляхом перерахування коштів на рахунок Замовника (а.с.6-9).
12 грудня 2017 року між Приватним вищим навчальним закладом «Міжнародний інститут менеджменту (МІМ-Київ)» та Приватним підприємством «Медичний центр «Інтерсоно» був укладений договір про надання освітніх послуг №18-01 (ІнтСо).
З п.1. вищезазначеного договору вбачається, що Предметом Договору є надання освітньої послуги. Виконавець бере на себе зобовязання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги, а саме: здійснити неформальне навчання одержувача(ів) за освітньою програмою згідно з Додатком №1 до цього договору, обсягом 153 годин, у термін з 08.02.2018 року до 07.07.2018 року у м.Києві, вул.Шулявська 10/12, блок В (а.с.10-15).
Відповідач отримала відповідні освітні послуги, про що свідчить Сертифікат Міжнародного інституту менеджменту (МІМ-Київ) №5394423/157-18 від 08.07.2018 року (а.с.22), та приступила до роботи 09.07.2018 року.
02 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Генерального директора ПП «Медичний центр «Інтерсоно» ОСОБА_2 в якій просила звільнити її з роботи за угодою сторін 15 серпня 2018 року (а.с.23).
Відповідно до наказу №295-к від 15 серпня 2018 року ОСОБА_1 звільнено з роботи з посади керівника відділу маркетингу за угодою сторін, згідно п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.24).
Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Враховуючи встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про повернення йому суми боргу за Договором №8/0502-18 про навчання працівника від 05 лютого 2018 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, суд виходить з такого.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Так, проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, три проценти річних, а також інфляційні втрати, про які заявив позивач, є наслідком невиконання ОСОБА_1 грошового зобов'язання і повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача.
Так, 3% річних розраховується за формулою: С х 3% х Д : 365 : 100%, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.
Відповідно до листа Верховного Суду України №62-97 від 03 квітня 1997 року «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» розрахунок суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції проводиться шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на середній індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості.
Для визначення середнього індексу інфляції за період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою.
Індекси інфляції розраховуються Державною службою статистики України, починаючи з серпня 1991 року щомісячно та публікуються у газеті "Урядовий кур'єр" у період з 5 по 10 число, що йде за звітним місяцем. Зазначені відомості згідно до ст.ст. 19, 21, 22 Закону України «Про інформацію» можуть використовуватися для перерахунку грошових коштів.
Величини індексів інфляції за місяці заборгованості за період з 15.08.2018 року по 30.10.2018 року за даними Державної служби статистики України складають у відсотках:
За 2018 рік: серпень 100,0; вересень 101,9; жовтень 101,7.
Загальний відсоток інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції за період, а саме з 15.08.2018 року по 30.10.2018 року та становить 103,63% (100,0%*101,9%*101,7%).
Сума інфляції розраховується за формулою: (Сума боргу х процент інфляції) сума боргу.
Таким чином, інфляційне збільшення суми боргу за цей період становить 1913,31 грн.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1762,00 грн. (а.с.25).
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме: витрат по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн.
Керуючись ст.ст. 11, 526, 527, 530, 549, 610, 611, 615, 629 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 82, 89, 258-259, 263-265, 279, 280, 284, 289 ЦПК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Приватного підприємства "Медичний центр "Інтерсоно" суму сплаченого судового збору у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте Дзержинським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя