ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/255/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Костенка А.М., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю прокурора, представника відповідача,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки, за апеляційною скаргою заступника прокурора Хмельницької області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Козак О.В. від 15 листопада 2018 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

В травні 2018 року заступник керівника Хмельницької місцевої прокуратури, звертаючись з цим позовом до відповідачів, вказував, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 10.05.2017 року №22-8665-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_4 земельної ділянки площею 2 га (кадастровий номер НОМЕР_3), розташованої на території Гвардійської сільської ради Хмельницького району за межами населеного пункту та передано її у власність для ведення особистого селянського господарства (проект розроблено на підставі наказу від 08.02.2017 №22-2376-СГ). На підставі зазначеного наказу 12.05.2017 року зареєстровано право власності ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.08.2017 року №458 ОСОБА_4 вказану земельну ділянку продала ОСОБА_5

Вказаний наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 10.05.2017 року №22-8665-СГ підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка - витребуванню у ОСОБА_5 на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

При цьому ОСОБА_4 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 23.03.2017 року №22-4960-СГ отримала у приватну власність (право зареєстровано 04.04.2017) земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер НОМЕР_4) для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Терешовецької сільської ради, Хмельницького району Хмельницької області. Тобто, ОСОБА_4 на час отримання спірної земельної ділянки (наказ від 10.05.2017 №22-8665-СГ) вже використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (наказ від 23.03.2017 №22-4960-СГ).

Вказував, що спірна земельна ділянка площею 2 га, кадастровий номер НОМЕР_3, вибула із земель державної власності внаслідок незаконного використання ОСОБА_4 права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, тобто поза волею власника цих земельних ділянок - держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. ОСОБА_4 при зверненні до зазначеного органу влади не повідомила, що уже скористалася своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, отримала незаконні переваги порівняно з іншими громадянами, чим порушено суспільний інтерес на законність у цій сфері. При цьому ОСОБА_5 придбав вказану земельну ділянку в особи, яка не мала права її отримувати та відчужувати.

Тому просив визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 10.05.2017 року №22-8665-СГ про затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_4 земельної ділянки загальною площею 2 га (кадастровий номер НОМЕР_3) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області; витребувати у ОСОБА_5 на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області вказану земельну ділянку загальною площею 2 га (кадастровий номер НОМЕР_3).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 листопада 2018 року позов задоволено частково. Визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 10.05.2017 року №22-8665-СГ, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку загальною площею 2 га (кадастровий номер НОМЕР_3) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Хмельницької області просить скасувати рішення суду в частині відмови у витребуванні земельної ділянки, ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, чинність правочинів, державної реєстрації прав на майно за іншими особами чи наявність у них правовстановлюючих документів не є перешкодою для витребування власником свого майна від добросовісного набувача на підставі ст. 388 ЦК України, що є належним способом захисту. Висновок суду про неможливість витребування спірної земельної ділянки у добросовісного набувача, у зв'язку із наявною реєстрацією права власності та чинним договором купівлі-продажу, є хибним. Спірна земельна ділянка протиправно вибула з володіння держави, право державної власності не припинялося, а відповідно, ОСОБА_5 його не набув. За змістом ст. 346 ЦК України не впливає на наявність у дійсного власника права на майно і та обставина, що воно було предметом угод відчуження, укладених іншими особами, оскільки дійсний власник не був стороною цих угод.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області погоджується з апеляційною скаргою, проте вважає, що відновлення порушеного права держави підлягає шляхом визнання недійсним права власності ОСОБА_4 , а не скасуванням наказу управління.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права допустив порушення норм процесуального права, висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, у зв'язку з чим рішення суду підлягає частковому скасуванню з таких підстав.

Так, судом встановлено, що 23.09.2016 року ОСОБА_4 звернулася з заявою до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2.0 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Терешовецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, відповідно до вимог ст. 118, 121 ЗК України.

Наказом Головного управління Держгеокадстру у Хмельницькій області від 15.11.2016 р. №22-30457-СГ ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (місце розташування об'єкта землеустрою: за межами населених пунктів Терешовецької сільської ради, Хмельницького району, Хмельницької області НОМЕР_5).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 22.03.2017 року №22-4960-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4, яка розташована за межами населених пунктів Терешовецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області; надано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку, загальною площею 2,0 га (кадастровий номер НОМЕР_6) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населених пунктів Терешовецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

На підставі вказаного наказу державним реєстратором Хмельницької міської ради Роїк І.Д. 04.04.2017 року зареєстровано право власності ОСОБА_4 на цю земельну ділянку за № 19850381.

21.04.2017 року ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Вальчук О.М., відчужила вказану земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_6 ОСОБА_8

10.11.2016 року ОСОБА_4 повторно звернулась з заявою до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про надання дозволу, відповідно до вимог ст. 118, 121 ЗК України, на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Гвардійської сільської ради Хмельницького району, Хмельницької області.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 08.02.2017 року №22-2376-СГ ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (місце розташування об'єкта землеустрою: за межами населених пунктів Гвардійської сільської ради, Хмельницького району, Хмельницької області НОМЕР_7).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 10.05.2017 року №22-8665-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4, яка розташована за межами населених пунктів Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області; надано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку, загальною площею 2,0 га (кадастровий номер НОМЕР_3) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населених пунктів Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

На підставі вказаного наказу приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Лаврентьєвим Ю.В. 12.05.2017 року зареєстровано право власності ОСОБА_4 на цю земельну ділянку за №20404502.

11.08.2017 року ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Шульгою О.Є., відчужила земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3 ОСОБА_5

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов в частині визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, суд першої інстанції виходив з того, що він прийнятий з порушенням закону - ч.ч. 1,3-4 ст. 116, ст.118, п. б ч. 1 ст. 121 ЗК України.

Рішення в цій частині не оскаржується і не підлягає перегляду в апеляційному порядку.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині витребування спірної земельної ділянки з володіння ОСОБА_5 на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не є правочином, позивачем не оспорюється правочин купівлі-продажу та державна реєстрація права власності ОСОБА_5 спірної земельної ділянки, а тому наведений позивачем механізм витребування майна з чужого незаконного володіння не може бути застосований у даній справі.

Проте з такими висновками не можна погодитися, зважаючи на таке.

Згідно з статтями 13-14 Конституції України, земля, її надра атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської ) економічної зони з об'єктами права власності Українського народу. Від Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Земля є основним багатством, що перебуває під охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою включно відповідно до закону.

Чинним законодавством України визначено способи захисту порушеного права власності на землю.

Так, за змістом ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно зі статтею 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Право власності дійсного власника презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна, відтак право держави на спірну земельну ділянку підлягає захисту шляхом пред'явлення віндикаційного позову.

Водночас на наявність прав власника на майно не впливає і та обставина, що воно було предметом угоди щодо відчуження, укладеної іншими способами, оскільки дійсний власник не був стороною такої угоди.

При цьому статтею 346 ЦПК України не передбачено підстав припинення права власності дійсного власника у зв'язку із передачею земельної ділянки, реєстрацію права власності на неї за іншими особами, у тому числі після її продажу, що відбулося без участі та поза волею дійсного власника.

У таких випадках чинність таких правочинів, державної реєстрації прав на його майно за іншими способами чи наявність у них правовстановлюючих документів не є перешкодою для витребування власником свого майна від добросовісного набувача на підставі ст. 388 ЦК України, що є належним способом захисту.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права, яка викладена у постановах від 21.02.2018 року у справі №363/2936/15-ц, від 12.06.2018 року у справі №916/3727/15, від 09.07.2018 року у справі №910/3513/17.

При цьому для застосування віндикації не має самостійного правового значення наявність «ланцюжка» правочинів, за яким річ послідовно передавалася від однієї особи до іншої, що в кінцевому результаті призвело до перебування речі у володінні набувача. Визнання недійсними всіх правочинів щодо відчуження речі не вимагається.

Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України у постановах від 05.10.2016 року у справі 916/2129/15 та від 17.12.2014 року у справі №6-140цс.

Наведене цілком спростовує висновок суду першої інстанції про неможливість витребування спірної земельної ділянки у добросовісного набувача за наявності не скасованої державної реєстрації права власності та чинного договору купівлі-продажу, який в судовому порядку не оскаржено.

За змістом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, практики ЄСПЛ (рішення у справах «Щокін проти України» від 14.10.2010 року, «Сєрков проти України» від 07.07.2011 року, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 року), втручання в право особи на мирне володіння майном має бути законним, повинно переслідувати «суспільний, публічний» інтерес та бути пропорційним визначеним цілям.

Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення земельних ділянок у державну власність, що незаперечно становить суспільний інтерес.

Обґрунтування прокурором наявності підстав для представництва інтересів держави є мотивованим, зважаючи на відсутність повноважень у Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальних підрозділів щодо звернення до суду з позовом цієї категорії, а також те, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області є відповідачем у справі.

Виходячи з основних критеріїв дотримання вимог Статті 1 Першого протоколу до Конвенції у вказаній справі, апеляційний суд констатує, що таке втручання у майно відповідача ОСОБА_5 є законним в контексті положень національного законодавства; переслідує «суспільний, публічний» інтерес, при цьому буде дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та приватними інтересами відповідача, а отже, таке втручання буде законним та справедливим.

З врахуванням наведеного оскаржуване рішення в частині відмови у позові слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про витребування спірної земельної ділянки у ОСОБА_5 на підставі ст. 388 ЦК України на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню понесені судові витрати за подачу позову та апеляційної скарги в розмірі 8810 грн., з кожного відповідача по 2936,67 грн. на користь прокуратури Хмельницької області.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 листопада 2018 року в частині відмови у позові та стягнення судових витрат скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Витребувати у ОСОБА_5 на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельну ділянку загальною площею 2 га (кадастровий номер НОМЕР_3), що розташована за межами населених пунктів Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (м. Хмельницький, вул. Інститутська, 4/1, ), ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), ОСОБА_5 (АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) на користь прокуратури Хмельницької області (, Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, рахунок 2814, код класифікації видатків бюджету 2800) понесені судові витрати по 2936,67 грн. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст складено 06 лютого 2019 року.

Судді Л.М. Грох

А.М. Костенко

О.І. Талалай