УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2019 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М., перевіривши виконання вимог ст. 152 ЦПК України за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

У С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом зупинення реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 в межах виконавчого провадження № 50143556 та заборони Дніпровському РВДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві вчиняти будь які дії з проведення електронних торгів та оформлення результатів електронних торгів з продажу лоту № 373114, в тому числі підписувати протокол електронних торгів, проводити розрахунки за продане майно, складати акт про проведені електронні торги.

Вивчивши зміст заяви та додані до неї документи встановлено, що заява не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва з наступних підстав.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Положеннями ст. 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Зі змісту заяви та доданих до неї документів убачається, що заявник ОСОБА_1 являється боржником у виконавчому провадженні № 50143556 з примусового виконання виконавчого листа № 2/2608/3461/12 від 27.09.2013 року виданого Святошинським районним судом м. Києва, який перебуває на примусовому виконанні у Дніпровському РВДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві, та не погоджуючись із діями державних виконавців вказаного відділу, що пов`язані із передачею на реалізацію квартири АДРЕСА_1 , має намір оскаржити такі дії до суду шляхом визнання дій Дніпровського РВДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві незаконними, визнання незаконною бездіяльності та зняття арешту з майна.

Згідно вимог ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Отже, заявник, будучи стороною виконавчого провадження, має намір оскаржити дії державного виконавця Дніпровського РВДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві вчинені в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого за результатом розгляду цивільної справи Святошинським районним судом м. Києва.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Беручи до уваги вищезазначене та враховуючи вимоги ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 448 ЦПК України встановлено, що заява Дніпровському районному суду м. Києва не підсудна та підлягає передачі на розгляд до Святошинського районного суду м. Києва, як суду який розглянув справу на виконання рішення якого видано виконавчий лист.

За викладених обставин, керуючись ст. ст. 31, 152, 353, 448 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви передати на розгляд до Святошинського районного суду м. Києва за підсудністю.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя