Провадження № 2/727/1866/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: Чебан В.М.

при секретарі: Алієв А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням до відповідача ОСОБА_2 , посилаючись на те, що він ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 10.12.1997 року та свідоцтва про право на спадщину від 21.01.2014 року. Наведене також підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вказує, що у будинку зареєстрований відповідач по справі ОСОБА_2 , який є колишнім чоловіком доньки позивача та фактично у даному помешканні з 2016 року не проживає.

Позивач стверджує, що місце перебування відповідача йому невідоме, з 2015 року ні позивач, ні члени його родини жодних стосунків з відповідачем не підтримують.

Вказує, що відповідач участі в утриманні будинку не приймає, комунальні платежі не сплачує.

На даний час позивач не може розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача в будинку, а також у зв`язку з реєстрацією відповідача в будинку не може оформити субсидію.

На основі викладеного, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явився, однак до початку розгляду судом справи від нього надійшла заява, згідно якої просить справу розглянути у відсутність позивача, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо винесення судом заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду даної справи в суді в передбаченому законом порядку, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та постановити заочне рішення.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджується копією договору дарування 12/100 частин житлового будинку від 10.12.1997 року (а.с.10) та копією Свідоцтва про право на спадщину від 21.01.2014 року, згідно з яким позивач набув у власність 88/100 частин вказаного житлового будинку (а.с.11). Наведене також підтверджується копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №182369802 від 25.09.2019 року (а.с.12).

Згідно довідки КЖРЕП №6 від 29.07.2019 року за №2535 (а.с.13) у будинку АДРЕСА_1 зареєстрований: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зять власника.

Відповідно до акту КЖРЕП №6 від 16.08.2019 року за №232 (а.с.15), ОСОБА_2 , у будинку АДРЕСА_1 зареєстрований, але фактично не проживає з 2016 року.

Згідно зі ст.71 ЖК Української PCP, жиле приміщення за наймачем або членами його сім`ї зберігається протягом шести місяців.

Статтею 72 ЖК Української PCP встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст.41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно змісту ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ч.1 ст.321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно до ст.391 ЦК України - власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, відповідно до зазначених вимог Закону відповідач є особою, яка втратила право на користування спірним житлом.

За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, а саме слід визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним житлом.

Керуючись ст.ст. 141, 263, 265, 268, 273, 282, 284, 289, 430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Винести заочне рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Дане заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 20 грудня 2019 року.

СУДДЯ: