Справа № 522/8568/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2019 року Приморський районний суд м. Одеси

під головуванням судді Єршової Л.С.,

за участі секретаря судового засідання Радзімовської Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Одеського обласного управління ПАТ «Ощадбанк», третя особа ОСОБА_2, про визнання договору поруки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, який мешкає за адресою: Австрія, м.Відень 1030, Гертнергассе 15/1/2, РНОКПП НОМЕР_1, 05.04.2013 року звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Госпітальна, 12Г, ) в особі Одеського обласного управління ПАТ «Ощадбанк», місцезнаходження: м.Одеса, вул. Базарна, 17, , третя особа ОСОБА_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, про визнання недійсним договору поруки №1 від 04 липня 2007 року, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» та фізичною особою ОСОБА_1 на виконання зобовязань по Кредитному договору №1683-н від 04 липня 2007 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що в грудні 2012 року ОСОБА_1 стало відомо від державних виконавців Відділу ДВС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, що відносно нього було відкрито виконавче провадження щодо стягнення солідарно з іншою особою (ОСОБА_2П.) на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованості у розмірі 243035,65 грн., витрат по оплаті судового збору у розмірі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., на підставі виконавчого листа, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області по справі № 2- 2953/11 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Під час зясування обставин виникнення боргу, позивачем було зясовано, що 04 липня 2007 року від його імені було підписано договір поруки № 1 з ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк»», за умовами якого він поручився відповідати за виконання зобов'язань ОСОБА_2 перед банком, які виникають за кредитним договором №1683-н від 04 липня 2007 року. Вказував, що вказаний договір поруки із банком не підписував, зазначений договір, на його думку є недійсним, що і стало приводом для звернення до суду.

Позов подано з підстав визнання договору недійсним.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Суворової О.В. від 08 квітня 2013 року відкрито провадження по справі за зазначеним позовом ОСОБА_1

В подальшому справа слухалась суддями Приморського районного суду м. Одеси Свяченою Ю.Б., Ільченко Н.А.

Відповідно до протоколу повторного авторозподілу від 12.04.2018 року справу№522/8568/13-ц передано на розгляд судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С.

Ухвалою від 17.04.2018 року справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні.

У судовому засіданні 27.11.2018 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечував.

Представником відповідача до суду надавались:

-23.07.2013 року заперечення, в яких представник відповідача стверджує, що саме ОСОБА_1 підписано спірний договір поруки, заяву поручителя, також ОСОБА_1 було надано банку копію свого паспорту, та інші документи, необхідні для підписання договору, що, на його думку, беззаперечно підтверджує підписання договору позивачем;

-19.06.2018 року відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача стверджує, що не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення, вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом, у цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої ЦК. Таким чином, на думку представника відповідача, вимоги щодо визнання недійсним договору поруки № 1 від 04.07.2007 року за кредитним договором № 1683-н від 07.07.2007 року, не підлягають задоволенню.

За клопотанням представника позивача судом по справі призначалась судова почеркознавча експертиза, висновки якої наявні в матеріалах справи.

Також представником позивача 10.07.2018 року до суду надано відповідь на відзив, в якому він посилається на те, що особа, яка вчиняє правочин має мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі, а оскільки результатами експертизи встановлено, що ОСОБА_1 не підписував спірний договір, він, на його думку, має бути визнаний судом недійсним згідно з частинами 3 та 5 ст. 203 ЦК.

Третя особа у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд встановив наступне.

04 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі заступника начальника філії - Одеське обласне управління з роздрібного бізнесу ОСОБА_3 та фізичною особою ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 1683-н за яким Банком було надано позичальнику кредит у розмірі 39600,00 доларів США строком до 04 липня 2010 року зі сплатою 13,5 % річних за весь строк фактичного користування кредитом (а.с. 8-10, т. 1).

У забезпечення виконання умов кредитного договору 04 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» як кредитором, ОСОБА_2 як позичальником, та ОСОБА_1 як поручителем, укладено договір поруки № 1, за умовами якого останній зобов'язався відповідати перед банком за виконання позичальником усіх зобов'язань, які виникають з кредитного договору № 1683-н (а.с. 44-45, т. 1).

Відповідно до висновку №17-1308/01 від 28.09.2017 року судово-почеркознавчої експертизи по матеріалам справи №522/8568/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Одеського обласного управління ПАТ «Ощадбанк» за участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання поруки недійсним (а.с. 207-221, т. 1), підписи від імені ОСОБА_1 у наданому на експертизу договорі поруки №1 від 04 липня 2007 року, укладеному між ОСОБА_1 з однієї сторони та Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» з другої сторони, та фізичною особою ОСОБА_2 до кредитного договору №1683-н, розміщені в нижній частині першої, другої та третьої сторінок в графі «підпис Поручителя», а також з лицьової сторони третього аркушу у розділі «Поручитель:….(ОСОБА_1)», виконані не самим ОСОБА_1, а іншою особою (особами). Досліджені підписи виконані з наслідуванням підпису (підписам) ОСОБА_1, ймовірніше за все, «по пам`яті».

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 203 ЦК України визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно вимог статті 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсний з моменту його вчинення.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, в редакції яка діяла на час розгляду справи судами, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом частини шостої статті 147 ЦПК України, в редакції яка діяла на час розгляду справи судами, висновок експерта для суду не є беззаперечним доказом і оцінюється судом за правилами, установленими статтею 212 ЦПК України у відповідній редакції.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, установивши, що позивач не підписував спірний договір поруки від 04 липня 2007 року, суди дійшли обґрунтованого висновку про визнання такого договору поруки недійсним на підставі статті 215 ЦК України, оскільки у ОСОБА_1 не було волевиявлення на укладення цього правочину.

Доводи представника відповідача щодо особистого підписання ОСОБА_1 договору поруки від 04 липня 2007 року спростовуються результатом проведеної у справі експертизи, дослідженими судом матеріалами справи в їх сукупності.

Інші доводи представника відповідача зводяться до власного тлумачення ним характеру спірних правовідносин.

Зазначена правова позиція підтверджується Верховним Судом (постанова від 14.02.2018 року по справі №607/17330/14-ц).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача про визнання спірного договору недійсним.

Задовольняючи позовні вимоги, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та витратами на проведення судової експертизи.

Керуючись ст.ст. 202, 203, 207, 215, 236 ЦК України, ст.ст. 4-7, 10-13, 19, 81, 89, 258, 264, 265, 268, 354 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Одеського обласного управління ПАТ «Ощадбанк» (), третя особа ОСОБА_2, про визнання договору поруки недійсним, задовольнити.

Визнати недійсним договір поруки №1 від 04 липня 2007 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 на виконання зобов`язань по кредитному договору №1683-н від 04 липня 2007 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Одеського обласного управління ПАТ «Ощадбанк» () на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 114,70 грн. (сто чотирнадцять гривень 70 коп.).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Одеського обласного управління ПАТ «Ощадбанк» () на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, витрати на проведення судової експертизи у розмірі 6983,84 грн. (шість тисяч дев`ятсот вісімдесят три гривні 84 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 08 лютого 2019 року.

Суддя Л.С. Єршова