Справа№592/4878/19
Провадження №2/592/2671/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Корольової Г.Ю.

за участю секретаря Макакенко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) до Сумської міської ради (40030, м. Суми, Майдан Незалежності, буд.2), третя особа: Сумська міська державна нотаріальна контора (40022, м. Суми, проспект Шевченко, буд.3) про визнання права власності у порядку спадкування за законом

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом і у обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що позивачі (спадкоємці), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є рідними синами та єдиними спадкоємцями ОСОБА_3 (спадкодавець), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 07.11.2014 р. спадкоємці звернулися до Третьої Сумської державної нотаріальної контори Сумської області (зараз Сумська міська державна нотаріальна контора) для видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно, яке складається з житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 , але листом від 07.11.2014 р. № 1700/02-14 «Щодо надання роз`яснення», нотаріус повідомив про неможливість видачі свідоцтв через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, спадкова справа має номер 52687683, дата заведення 17.04.2012 р.

Аналогічну обставину для відмови нотаріус зазначив у Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.01.2019 р.

Отже, Позивачі дізналися, а тому й звернулися до суду, бо їхній батько не встиг зареєструвати право власності на житловий будинок та земельну ділянку у порядку, визначений чинним Законодавством, хоча мав на те всі законні підстави з огляду на наступне:

Рішенням виконкому Сумської міської ради народних депутатів від 04.09.1958 р. № 1086 ОСОБА_3 було надано земельну ділянку орієнтовною площею 685 м2.

Відповідно до пп. 1 п. 30 Протоколу № 18 Засідання Виконавчого Комітету Сумської міської Ради депутатів трудящих Сумської області УРСР від 04.09.1958 р. (архівний витяг), зазначено: «зареєструвати в користування власників земельні ділянки…», в тому числі за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно з п. 3 Рішення Виконавчого комітету Ковпаківської районної Ради народних депутатів № 446 від 17.11.1981 р., зареєструвати за землекористувачами забудованих кварталів …845 садибні ділянки по нормі загальною площею 54921 кв.м., у тому числі (п. 21) за адресою: АДРЕСА_4 .

ОСОБА_3 замови Технічний паспорт на житловий будинок (домоволодінння) 17.07.1980 р. у Сумському обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до Домової книги для приписки громадян, проживаючих у будинку АДРЕСА_4 від 09.09.1958 р., спадкодавець ОСОБА_3 є власником зазначеного будинку та постійно проживав у ньому.

Відповідно до Довідки КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» Сумської міської ради від 27.02.2019 р. № 430273, право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_4 не зареєстровано.

Також, згідно з Викопіювання з плану будівельного кварталу № 594845, користувачем садової ділянки за адресою: АДРЕСА_4 є ОСОБА_3 .

Згідно листа Управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області ГУ Держземагенства у Сумській області від 27.10.2014 р., право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_4 не зареєстровано (державний акт не видавався).

Відповідно до вищезазначеного, вважаємо, що Позивачі мають право на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: АДРЕСА_4 , у порядку спадкування за законом.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 квітня 2019 року відкрите загальне позовне провадження і призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 липня 2019 року закрито підготовче провадження.

У відзиві на позовну заяву виконавчий комитет Сумської міської ради визначено, що якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Вказують, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку та наданий перелік документів, за наявності яких можливе визання права власності на будинок.

У судове засідання представник позивачів не з`явився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, просять розглянути справу у її відсутність.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві на позов просили розглянути справу у їх відсутність.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі чкщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши у судовому засіданні письмові докази та дослідивши їх, суд дійшов наступних висновків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на нерухоме майно земельну ділянку здійснюється ст. ст. 15, 16 ЦК України шляхом визнання прав.

Відповідно до 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що Позивачі як спадкоємці - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є рідними синами та єдиними спадкоємцями ОСОБА_3 (спадкодавець).

Родинні відносини позивачів та спадкодавця підтверджуються Свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 та Свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 (спадкодавець) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до інформації зазначеної у Свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3 .

07.11.2014 р. позивачі звернулися до Третьої Сумської державної нотаріальної контори Сумської області (зараз Сумська міська державна нотаріальна контора) для видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно, яке складається з житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 , але листом від 07.11.2014 р. № 1700/02-14 «Щодо надання роз`яснення», нотаріус повідомив про неможливість видачі свідоцтв через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, спадкова справа має номер 52687683, дата заведення 17.04.2012 р.

В Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.01.2019 р. нотаріусом зазначена аналогічна обставина у відмові видачі свідоцтва про право власності за законом.

З відмови позивачі дізналися, що їхній батько не встиг зареєструвати право власності на житловий будинок та земельну ділянку у порядку, визначений чинним законодавством.

Рішенням виконкому Сумської міської ради народних депутатів від 04.09.1958 р. № 1086 ОСОБА_3 було надано земельну ділянку орієнтовною площею 685 м2.

Відповідно до пп. 1 п. 30 Протоколу № 18 Засідання Виконавчого Комітету Сумської міської Ради депутатів трудящих Сумської області УРСР від 04.09.1958 р. (архівний витяг), зазначено: «зареєструвати в користування власників земельні ділянки…», в тому числі за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно з п. 3 Рішення Виконавчого комітету Ковпаківської районної Ради народних депутатів № 446 від 17.11.1981 р., зареєструвати за землекористувачами забудованих кварталів …845 садибні ділянки по нормі загальною площею 54921 кв.м., у тому числі (п. 21) за адресою: АДРЕСА_4 .

17.07.1980 р. у Сумському обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації. ОСОБА_3 замовив Технічний паспорт на житловий будинок (домоволодіння) за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до Домової книги для приписки громадян, проживаючих у будинку АДРЕСА_4 від 09.09.1958 р., спадкодавець ОСОБА_3 є власником зазначеного будинку та постійно проживав у ньому.

Відповідно до Довідки КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» Сумської міської ради від 27.02.2019 р. № 430273, право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_4 не зареєстровано.

Також, згідно з Викопіювання плану будівельного кварталу № 594845, користувачем садової ділянки за адресою: АДРЕСА_4 є ОСОБА_3 .

Згідно листа Управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області ГУ Держземагенства у Сумській області від 27.10.2014 р., право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_4 не зареєстровано (державний акт не видавався).

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Вказане також підтверджене і роз`ясненням, наданим у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (а. с. 1299 ЦК України).

Відповідно до п. 37 Постанови N 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада.

Умови для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України по справі № 6-137цс13 від 18.12.2013 р. право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва.

У період 1953 р. 1990 р. (період зведення будинку, господарських будівель та споруд) питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію.

Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державногокомітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999р.№ 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється: по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Статтями 4, 101, 529, 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р. передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Відповідно до цього цивільні права і обов`язки виникають внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання цивільно-правових наслідків.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про спадкування" від 24 червня 1983 року N 4 (із наступними змінами та доповненнями), якщо позивач в 6-місячний строк вступив у володіння або керування спадкоємним майном або його частиною, то суд по цих підставах розв`язує питання про визнання права на спадкоємне майно

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п. 3.1 інформаційного Листа Вищого спеціалізованого суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16 травня 2013 року N 24-753/0/4-13: якщо нотаріус або орган державної реєстрації прав відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину.

Згідно до п. 3.1 Постанови Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" "Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992 р., могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежувати час і підстави виникнення права власності у спадкодаця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала реєстрацію будинків і домоволодінь на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції). Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Виходячи з того, що у Домовій книзі для приписки громадян, проживаючих у будинку АДРЕСА_4 від 09.09.1958 р., спадкодавець ОСОБА_3 є власником зазначеного будинку та постійно проживав у ньому, спадкодавець був власником даного будинку, що узгоджується і з позицією Верховного Суду, викладену у Постанові від 10 квітня 2019 року у справі №635/6852/16-ц.

Таким чином, встановивши обставини у справі їх сукупності та дослідивши докази, суд вважає, що будинок та земельна ділянка, що розташовані по АДРЕСА_4 належав ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому відповідно до положень статті 1218 ЦК України входить до складу спадщини після його смерті. Оскільки позивачі звернулися у передбачений стеттю 1270 ЦК України шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, є всі передбачені законом підстави, для визнання за ними права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 81, 89, 133, 223, 247, 259, 263-265, 273, 280 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1223, 1266, 1268 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_4 , виданий 03.01.2019 р. органом 5930; рнокпп НОМЕР_5 ) право власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 65, 2 кв.м., який складається з коридору площею 0,9 кв.м., коридору площею 6,0 кв.м., кухні 7,8 кв.м., житлової кімнати площею 7,1 кв.м., житлової кімнати площею 9,2 кв.м., житлової кімнати площею 21,4 кв.м., житлової кімнати площею 12,8 кв.м. і господарських споруд та споруд, до яких входять: житлова прибудова «А1-1» площею 1,0 кв.м., ґанок «а» площею 0,4 кв.м., прибудова «а1, Е1» площею 5,2 кв.м., кухня-сарай «Б» площею 27,6 кв.м., сарай «В» площею 7,7 кв.м., вбиральня «Г» площею 0,9 кв.м., літній душ «Д» площею 1,4 кв.м., погріб «пг.» площею 8,0 кв.м., гараж «Е» площею 18,3 кв.м., свердловина «І», огорожа №1-3 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

3. 2. Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_6 ; рнокпп НОМЕР_7 ) право власності на 1/2 частку житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_4 загальною площею 65, 2 кв.м., який складається з коридору площею 0,9 кв.м., коридору площею 6,0 кв.м., кухні 7,8 кв.м., житлової кімнати площею 7,1 кв.м., житлової кімнати площею 9,2 кв.м., житлової кімнати площею 21,4 кв.м., житлової кімнати площею 12,8 кв.м. і господарських споруд та споруд, до яких входять: житлова прибудова «А1-1» площею 1,0 кв.м., ґанок «а» площею 0,4 кв.м., прибудова «а1, Е1» площею 5,2 кв.м., кухня-сарай «Б» площею 27,6 кв.м., сарай «В» площею 7,7 кв.м., вбиральня «Г» площею 0,9 кв.м., літній душ «Д» площею 1,4 кв.м., погріб «пг.» площею 8,0 кв.м., гараж «Е» площею 18,3 кв.м., свердловина «І», огорожа №1-3 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.Ю. Корольова