Справа № 404/3469/16-ц
Номер провадження 2/404/143/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Комунальний заклад «Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги» про визнання заповіту нікчемним, суд, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Комунальний заклад «Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги» про визнання заповіту нікчемним. Просила визнати заповіт ОСОБА_3 від 09 серпня 2013 року, як розпорядження на випадок смерті, складений та посвідчений заступником головного лікаря з медичної частини Комунального закладу «Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Бондар Оленою Олегівною та зареєстрований в журналі реєстрації заповітів за № 1 щодо спадкування ОСОБА_2 земельної ділянки нікчемним та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача, раптово помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 53 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 від 12 серпня 2013 року серії НОМЕР_1 .

Підтвердженням того, що позивач ОСОБА_1 є рідною донькою померлого підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_4 , виданого 05 березня 1983 року, серії НОМЕР_2 .

09 серпня 2003 року нею був укладений шлюб з ОСОБА_5 та змінено прізвище на ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 21 грудня 2007 року, серія НОМЕР_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 року позивач рідна донька померлого, спадкоємиця першої черги, звернулась до Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 2 та подала заяву про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_3 Лише 12 лютого 2014 року від державного нотаріуса Кіровоградської міської державної нотаріальної контори №2 позивачу надійшла відповідь за вихідним номером 274/02-14-413/2013, в якій зазначено про те, що її батьком ОСОБА_3 , був складений заповіт, яким змінено порядок спадкування за законом. Лише після отримання копії зазначеного заповіту позивачу стало відомо, що її батько в останні години свого життя, знаходячись в реанімаційному відділенні КЗ «Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги» нібито склав та підписав заповіт у присутності невідомих свідків, який був посвідчений заступником головного лікаря з медичної частини Комунального закладу «Кіровоградська лікарня швидкої медичної допомоги» - Бондар О.О.

Згідно із заповітом ОСОБА_3 , складеним та посвідченим заступником головного лікаря швидкої медичної допомоги» - Бондар О.О., про успадкування всіх прав та обов`язків, власності, яка належить померлому на момент складання заповіту та належатиме на день смерті на земельну ділянку, на яку матиме право за законом, заповів ОСОБА_2 .

Вказано, що пізніше, при повторному зверненні до нотаріуса за оформленням спадщини, позивач дізналась про те, що державним нотаріусом Ляшенко В.Є. Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 2 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 1457/02-31 від 07 серпня 2014 року.

В постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 1457/02-31 від 07 серпня 2014 року чітко та регламентовано зазначені порушення при складанні та посвідченні заповіту, а відповідно ч. 1 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним (недійсним).

У вказаній постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії визначено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 (глава 10 розділу ІІ) регламентує порядок видачі свідоцтва про право на спадщину та передбачає надання необхідних для цього документів.

Вказано, що у оскаржуваному заповіті ОСОБА_3 від 09 серпня 2013 року зазначено, що він на випадок смерті робить таке розпорядження: «Усі права та обов`язки, власність, яка мені належить на момент складання цього заповіту та належатиме на день моєї смерті на земельну ділянку, на яку маю право за законом, заповідаю…».

З тексту заповіту не зрозуміло чи заповідано все спадкове майно, чи тільки земельна ділянка, а якщо так, то яка саме.

Крім того, посвідчувальний напис на заповіті, разом з підписом особи, яка його посвідчила, містить підпис головного лікаря Комунального закладу «Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Скороход В.С., що діючим законодавством не передбачено.

Постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії 31457/02-31 від 07 серпня 2014 року відповідач не оскаржувала, позову про визнання заповіту дійсним не подавала, а тому можна зробити висновок про те, що ОСОБА_2 погоджується з правовими висновками нотаріуса про суттєві порушення законодавства при складанні та посвідченні заповіту на її ім`я, а відповідно ч. 1 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним (недійсним).

Зазначено, що на даний час існує спір між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо оформлення спадщини, в судах знаходиться декілька справ в яких ОСОБА_1 визнає заповіт недійсним, зокрема справа № 390/2884/14-ц, а ОСОБА_2 визнає право власності на спадкове майно за даним нікчемним заповітом справа № 390/2572/14-ц (обидві справи розглядалися Кіровоградським районним судом Кіровоградської області), тому враховуючи позицію ВСУ у позивача виникла необхідність звернутись до суду за захистом свого порушеного права з позовом про визнання заповіту нікчемним, так як ОСОБА_2 не визнає такої нікчемності заповіту.

При розгляді справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним (справа №390/2884/14-ц) в судовому засіданні свої пояснення надала ОСОБА_6 , яка посвідчувала даний заповіт, свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які були свідками складання та посвідчення заповіту. В процесі розгляду даної справи та зі свідчень свідків було встановлено і інші порушення законодавства при складанні та посвідченні заповіту, що підтверджують нікчемність заповіту ОСОБА_3 , а саме:

1. В порушення пп.2 п.4 Постанови про порядок посвідчення заповіту, посадові особи, службові особи перевіряють відповідність посвідчу вальних заповітів вимогам закону. Особа, яка посвідчувала заповіт ОСОБА_6 , не перевірила даний заповіт на відповідність вимогам закону, про що свідчить велика кількість порушень Закону, порядку посвідчення заповіту і помилок в самому заповіті;

2. В п.8 Постанови про порядок посвідчення заповіту зазначено, що тексти заповітів повинні бути написані зрозуміло і чітко, натомість у оскаржуваному заповіті ОСОБА_3 від 09 серпня 2013 року зазначено, що він на випадок своєї смерті робить таке розпорядження: «Усі права та обов`язки, власність, яка йому належить на момент складання цього заповіту та належне на день моєї смерті на земельну ділянку, на яку маю право за законом, заповідаю…». З тексту заповіту не зрозуміло чи заповідано все спадкове майно, чи тільки земельна ділянка, а якщо так, то яка саме. Про даний факт порушення було зазначено і в постанові нотаріуса про відмову.

З пояснень ОСОБА_6 наданих в судовому засіданні в справі № 390/2884/14-ц, остання склала заповіт на власному комп`ютері зі слів заповідальника ОСОБА_3 , натомість пояснити, що мається на увазі з тексту набраного нею розпорядження на випадок смерті: «Усі права та обов`язки, власність, яка йому належить на момент складання цього заповіту та належне на день моєї смерті на земельну ділянку, на яку маю право за законом, заповідаю…». ОСОБА_6 не змогла, так як і не пропонувала ОСОБА_3 скласти новий заповіт, як того вимагає абзац 6 п.8 Постанови про порядок посвідчення заповіту.

3. Аналізуючи посвідчувальний напис на заповіті ОСОБА_3 виявлено та обґрунтовано суду, що відсутній цілий абзац, який формою 2 передбачений, а в заповіті ОСОБА_3 відсутній саме: «Цей заповіт складено і підписано у двох примірниках, один із яких надсилається на зберігання до _____».

4. Наданий Комунальний заклад «Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги» оригінал реєстру заповітів з лише одним записом заповіту ОСОБА_3 під № 1 не відповідає встановленій Мінюстом формі, а також є порушенням на яке, з невідомих причин суд також не звернув уваги.

5. Пунктом 15 Постанови про порядок посвідчення заповіту встановлено, що посадова, службова особа посвідчує заповіт дієздатних осіб у присутності свідків. Натомість, із показів свідка ОСОБА_8 встановлено, що остання розписалась сама, бачила як свідок підписав і пішла. Тобто, фактично свідок ОСОБА_8 підтвердила, що не була присутня коли ОСОБА_6 посвідчувала заповіт, що є грубим порушенням Постанови про порядок посвідчення заповіту, вираження дійсних намірів заповідача, на які суд знову ж таки з невідомих причин не звернув уваги.

6. З тексту заповіту не зрозуміло чи заповідано все спадкове майно, чи тільки земельна ділянка, а якщо так, то яка саме. Під час оформлення спадщини саме у нотаріуса виникли непорозуміння та сумніви щодо такого розпорядження, адже з тексту не зрозуміло, чи заповідано все спадкове майно, чи тільки земельна ділянка, а якщо так, то яка саме, про що і було зазначено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

7. На порушення вимог ч. 5 ст. 1253 ЦК України свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , які підписали заповіт, не зачитували його вголос у присутності заповідача, що підтверджується наданими ними в судовому засіданні у справі № 390/2884/14-ц поясненні при допиті їх у якості свідків.

Крім того, встановлено, у судовому засіданні у справі № 390/2884/14-ц, посвідчення заповіту від 09 серпня 2013 року відбулося з порушенням вимоги чинного законодавства, оскільки посвідчувалий напис за змістом: «заповіт уголос прочитано заповідачем та його підписання у присутності запрошених ним свідків і власноручно підписаний ним й їх присутності» не відповідає дійсності та вчинено в присутності інших осіб, що також підтверджується наданими показаннями свідків.

Також, в самому заповіті зазначені факти, які не відповідають дійсності, а саме те, що заповіт вголос прочитаний свідками, які його не зачитували, а також факт того, що в заповіті зазначено, що свідки обрані ОСОБА_3 особисто, а з пояснень свідків, ОСОБА_3 був прикутий до ліжка, не міг змоги обирати собі свідків. Свідок ОСОБА_8 в своїх показах надала пояснення, що її запросили до цього хворого з приводу підпису на заповіті, а свідок ОСОБА_7 надав пояснення, що просто сам зайшов до палати, коли побачив, що в палату прийшов його керівник ОСОБА_6 .

Тобто, запис в заповіті «…розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомившись з приписами цивільного законодавства, в присутності двох свідків, обраних мною особисто:…» не відповідає дійсності, адже заповідач їх не обирав і не міг обирати, дані свідки є просто лікарями, які на той час лікували хворого, а також приймали участь у консиліумах.

Відповідаючи на питання представника позивача ОСОБА_8 і ОСОБА_7 підтвердили, що вони є службовими особами та лікарями, які лікували хворого ОСОБА_3 , а враховуючи положення п. 18 Постанови про порядок посвідчення заповіту свідком не може бути інша посадова, службова особа, що також є безумовним порушенням, на які суд не звернув уваги або навмисно проігнорував.

8. Посвідчувальний напис на заповіті, разом з підписом ОСОБА_6 , особи, яка його посвідчила, містить підпис головного лікаря Комунального закладу «Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Скороход В.С., що діючим законодавством не передбачено, адже форма № 2 передбачає підпис та скріплення печаткою посвідучального напису на документі тільки посадової, службової особи, яка посвідчила заповіт.

Вважає, що враховуючи вищевказані порушення при складанні та посвідченні заповіту ОСОБА_3 від 09 серпня 2013 року, як розпорядження на випадок смерті, складений та посвідчений заступником головного лікаря з медичної частини Комунального закладу «Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Бондар Оленою Олегівною та зареєстрований в журналі реєстрації заповітів за №1 щодо спадкування ОСОБА_2 земельної ділянки (оспорюваний заповіт), можливо прийняти до висновків, що даний оспорюваний заповіт складений з порушенням вимог закону, він є нікчемним.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванової Н.Ю. від 13 червня 2016 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання /т.1, а.с.52/.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2016 року в порядку забезпечення позову заборонено вчиняти будь-які реєстраційні дії органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав на земельну ділянку № НОМЕР_4 загальною площею 6,1179 га, кадастровий номер :02:000:0111, розташовану на території Новоолександрівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області /т.1, а.с.54-55/.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванової Н.Ю. від 09 лютого 2018 року суд перейшов до розгляду справи в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання /т.1, а.с.138-139/.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 вересня 2018 року в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_9 про закриття провадження у цивільній справі відмовлено /т.1, а.с.213-214/.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 вересня 2018 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні /т.1, а.с.219/.

В судовому засіданні представник позивача, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив її задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його безпідставність.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином.

Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Комунальний заклад «Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги» про визнання заповіту нікчемним задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 09 серпня 2013 року заступником головного лікаря з медичної частини Комунального закладу «Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Бондар О.О. був посвідчений заповіт, який зареєстровано в журналі реєстрації заповітів за №1.

Відповідно змісту вказаного заповіту, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Кіровським ВМ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області 17 травня 2007 року, що народився в селі Созонівка Кіровоградського району Кіровоградської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , що мешкає в АДРЕСА_1 , діючи добровільно і перебуваючи в здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлений з приписами цивільного законодавства, в присутності двох свідків, обраних ним особисто: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_7 , виданий 30 вересня 1998 року Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителька АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_8 , виданий 26 лютого 1997 року Ленінським РВ УМВС України в Кіровоградській області, на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження:

«Усі права та обов`язки, власність, яка йому належить на момент складання цього заповіту та належатиме на день його смерті на земельну ділянку, на яку має право за законом, заповідає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт НОМЕР_9 , виданий 20 вересня 2000 року Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказано, що зміст статей 1241, 1307 Цивільного кодексу України йому заступником головного лікаря з медичної частини Комунального закладу «Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги» роз`яснено. На його прохання цей заповіт записаний з його слів заступником головного лікаря з медичної частини ОСОБА_6 за допомогою комп`ютера, прочитаний вголос обраними ним свідком ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , відповідає його дійсним намірам, підписаний ним власноручно, у присутності двох свідків.

Заповіт складений у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу, один з яких надсилається на зберігання до Кіровоградського обласного нотаріального архіву, а другий видається йому, заповідачу.

Вказаний заповіт містить особистий підпис ОСОБА_3 .

Також у заповіті вказано, що свідком ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_8 , текст цього заповіту прочитано у голос в присутності заповідача ОСОБА_3 , заступника головного лікаря з медичної частини Бондар ОСОБА_10 . Після погодження заповідача з тим, що цей заповіт відповідає його дійсним намірам і власноручним підписанням ним цього заповіту, в присутності вказаних осіб, вони як свідки підписалися на цьому заповіті в двох примірниках, один з яких надається на зберігання до Кіровоградського обласного нотаріального архіву, а інший надається заповідачу. Зміст ст. 1255 ЦК України роз`яснено.

Вказано, що заповіт уголос прочитаний заповідачем та запрошеними ним свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до його підписання і власноручно підписаний ним, ОСОБА_3 о 12.00 год. Особи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 встановлено, дієздатність та справжність їх перевірено /т.1, а.с.11/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_10 , повторно виданого 11 вересня 2013 року Міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби кіровоградського міського управління юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер у віці 53 років, про що 12 серпня 2013 року складено відповідний актовий запис № 2069. Місце смерті: Україна, Кіровоградська область, місто Кіровоград /т.1, а.с.7/.

07 вересня 2014 року до Кіровоградської міської державної нотаріальної контори №2 звернулась ОСОБА_2 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Бондар О.О., заступником головного лікаря з медичної частини Комунального закладу «Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги» 09 серпня 2013 року, зареєстрованого в журналі реєстрації заповітів за № 1, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:0111, розташовану: Кіровоградська область, Кіровоградський район, Новоолександрівська сільська рада, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Державний нотаріус Кіровоградської міської державної нотаріальної контори №2 Ляшенко В.Є. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1457/02-31 від 07 серпня 2014 року відмовила ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Бондар О.О., заступником головного лікаря з медичної частини Комунального закладу «Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги» 09 серпня 2013 року, зареєстрованого в журналі реєстрації заповітів за №1, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:0111, розташовану: Кіровоградська область, Кіровоградський район, Новоолександрівська сільська рада, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Підставою відмови у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, вказано те, що у наданому для видачі свідоцтва про право на спадщину заповіті ОСОБА_3 від 09 серпня 2013 року зазначено, що він на випадок смерті робить таке розпорядження: «Усі права та обов`язки, власність, яка йому належить на момент складення цього заповіту та належатиме на день його смерті на земельну ділянку, на яку маю право за законом, заповідаю…». З тексту заповіту не зрозуміло чи заповідано все спадкове майно, чи тільки земельна ділянка, а якщо так, то яка саме. Крім цього посвідчувальний напис на заповіті, разом з підписом особи, яка його посвідчила, містить підпис головного лікаря Комунального закладу «Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Скороход В.С., що діючим законодавством не передбачено /т.1, а.с.12/.

24 вересня 2013 року до Кіровоградської міської державної нотаріальної контори №2 з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулась ОСОБА_1 .

Відповідно до листа державного нотаріуса Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 2 за вих. №274/02-14-413/2013 від 12 лютого 2014 року, запропоновано позивачу ОСОБА_1 надати відомості, підтверджуючі непрацездатність за станом здоров`я, в протилежному випадку свідоцтво про право на спадщину на квартиру буде видане на ім`я спадкоємців за заповітом /т.1, а.с.14/.

ОСОБА_3 згідно рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2013 року належала земельна ділянка під № НОМЕР_4 загальною площею 6,12 га, що розташована на території Новоолександрівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яка була передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка зареєстрована, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності виданим 24 липня 2013 року, реєстраційною службою Кіровоградського районного управління юстиції Кіровоградської області, індексний номер витягу: 6726617 /т.1, а.с.13/.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 05 березня 1983 року Созонівською сільською радою, ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 . Її батьками вказані: батько: ОСОБА_3 , мати: ОСОБА_11 /т.1, а.с.9/.

09 серпня 2003 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5 , після чого ї прізвище змінилось з « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_13 ». Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб /т.1, ас.10/.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2014 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Головне управління Держземагенства у Кіровоградській області, Головне управління юстиції у Кіровоградській області про визнання права власності на спадкове майно задоволено повністю. Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на земельну ділянку № НОМЕР_4 загальною площею 6,1179 га, кадастровий номер :02:000:0111, розташовану на території Новоолександрівської сільської ради Кіровоградського району та області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 / ІНФОРМАЦІЯ_8 .1, а.с.34-35/.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 24 червня 2015 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним відмовлено /т.1, а.с.36-38/.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 17 травня 2016 року рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 24 червня 2015 року залишено без змін /т.1, а.с.39-40/.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2016 року рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 24 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 17 травня 2016 року залишено без змін /т.1, а.с.80-81/.

Звертаючись до суду з позовом про визнання заповіту нікчемним, позивач та її представник посилаються на те, що заповіт складений особою, яка не мала на це права та з підстав недотримання його форми та порядку під час посвідчення.

Правовідносини між сторонами виникли з приводу права на спадкування майна, яке залишилось після смерті спадкодавця.

Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Згідно із ч.1 ст.1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до статей 1233, 1234 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Загальні вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтями 1247, 1248 ЦК України, відповідно до яких заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 ЦК України).

Частина перша статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

На заповіт, як односторонній правочин поширюються загальні правила ЦК України щодо недійсності правочинів.

Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складенні особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником тощо).

Частиною 1 статті 1252 ЦК України встановлено, що заповіт особи, яка перебуває на лікуванні у лікарні, госпіталі, іншому стаціонарному закладі охорони здоров`я, а також особи, яка проживає в будинку для осіб похилого віку та осіб з інвалідністю, може бути посвідчений головним лікарем, його заступником з медичної частини або черговим лікарем цієї лікарні, госпіталю, іншого стаціонарного закладу охорони здоров`я, а також начальником госпіталю, директором або головним лікарем будинку для осіб похилого віку та осіб з інвалідністю.

Частиною 2 статті 1253 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених, в тому статтею 1252 цього Кодексу ( в разі посвідчення заповіту іншою посадовою, службовою особою), присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою.

Згідно із ч.4 ст.1253 ЦК України - свідками не можуть бути, нотаріус або інша посадова особа, службова особа, яка посвідчує заповіт, спадкоємці за заповітом, члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом, особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт.

Згідно з пунктом 1 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюється до нотаріально посвідчених, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 4191 (далі - Порядок) посвідчувати заповіти і довіреності, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, відповідно до статей 245 і 1252 ЦК України та статті 40 Закону України «Про нотаріат» мають право такі посадові, службові особи: начальники госпіталів, санаторіїв, інших військово-лікувальних закладів, їх заступники з медичної частини, старші або чергові лікарі - довіреності військовослужбовців або інших осіб, що перебувають на лікуванні в таких закладах.

Пунктами 7, 9, 10 Порядку передбачено, що заповіти підписуються заповідачем у присутності посадової особи, у разі коли фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати заповіт, за її дорученням в її присутності та в присутності посадової, службової особи такий документ може підписати інша фізична особа. Про причини, з яких особа, від імені якої посвідчується заповіт, не підписала документ, позначається у посвідчувальному написі. Для посвідчення заповіту посадовими, службовими особами на відповідних документах вчиняються посвідчувальні написи за формами, затвердженими Міністерством юстиції України. Посвідчувальний напис вчиняється у день посвідчення заповіту. Посвідчені заповіти реєструються посадовими, службовими особами в реєстрі для реєстрації заповітів, що прирівнюються до нотаріально посвідчених.

Відповідно п. 5 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», а саме, вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення по встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача.

Пункт 7 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року № 9 передбачає, що у разі, якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Під час розгляду справи судом, не знайшли свого підтвердження доводи позивача щодо того, що на заповіті міститься посвідчувальний напис разом з підписом особи, яка його посвідчила, головного лікаря Комунального закладу «Кіровоградської міської лікарні швидкої медичної допомоги» Скороход В.С., що діючим законодавством не передбачено. Оскільки, по тексту заповіту вказана саме заступник головного лікаря з медичної частини Комунального закладу «Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Бондар О.О., посвідчувальний напис головного лікаря разом з її підписом ніяк не впливає на зміст заповіту та не є порушенням норм закону. Вказане також було встановлено у рішенні Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 24 червня 2015 року (справа № 390/2884/14-ц) та в ухвалі апеляційного суду Кіровоградської області від 17 травня 2016 року.

Доводи позивача щодо того, що з тексту заповіту не зрозуміло чи заповідано все спадкове майно, чи тільки земельна ділянка, а якщо так, то яка саме, також не знайшли свого підтвердження. Оскільки, рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2014 року було встановлено, що ОСОБА_3 при житті мав у власності одну земельну ділянку, що не заперечувалось і позивачем. Вказаним рішенням суду визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку № НОМЕР_4 , загальною площею 6,1179 га, кадастровий номер :02:000:0111, розташовану на території Новоолександрівської сільської ради Кіровоградського району та області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Доводи щодо відсутності у заповіті абзацу про те, що заповіт складений і підписаний у двох примірниках, один із яких надається на зберігання не заслуговують на увагу, оскільки заповіт від 09 серпня 2013 року містить такий абзац.

Судом встановлено, що особа, яка вчиняла заповіт мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, його волевиявлення було вільним та відповідало внутрішній волі, заповіт вчинений у формі, що передбачений законом і спрямований на реальне настання правових наслідків, тобто повністю відповідав вимогам, що передбачені ст. 203 ЦК України, а тому підстави на які посилається позивач у своєму позові на думку суду не можуть слугувати підставою для визнання заповіту нікчемним.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно дост.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи досліджені докази по справі в сукупності з висновками, до яких дійшов суд при системному і детальному аналізі матеріалів справи, в сукупності також і з проаналізованими положеннями законодавчих актів, суд дійшов висновку, що позивачем та його представником не зазначено доказів, які б свідчили про те, що заповіт, вчинений спадкодавцем на користь ОСОБА_2 суперечить ЦК України чи іншим актам цивільного законодавства, не доведено тих обставин нікчемності спірного заповіту, на які позивач посилалась у обґрунтуванні пред`явленого цивільного позову, а також те, що заповіт складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

При цьому, суд не бере до уваги покази свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , які були допитані судом при розгляді справи № 390/2884/14-ц в Кіровоградському районному суді Кіровоградської області та на які позивач та її представник посилався, як на підставу визнання заповіту нікчемним, оскільки такі покази надані не в судовому засіданні при розгляді даної справи та вищезазначені особи не були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази. Під час розгляду справи сторонами не заявлялось клопотання про допит вказаних свідків.

Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що форма і посвідчення оспорюваного заповіту відповідає вимогам ст.1248 ЦК України, а тому відсутні правові підстави для визнання заповіту нікчемним відповідно до ч.1ст. 1257 ЦК України.

За вказаних обставин в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Комунальний заклад «Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги» про визнання заповіту нікчемним слід відмовити за безпідставністю.

Згідно п. п. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Пунктом 2 частини 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Згідно ч.ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

З огляду на зазначене, підлягають скасуванню вжиті ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2016 року заходи забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав на земельну ділянку № НОМЕР_4 загальною площею 6,1179 га, кадастровий номер :02:000:0111, розташовану на території Новоолександрівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 158, 263-266, 273, 355 ЦПК України,суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Комунальний заклад «Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги» про визнання заповіту нікчемним залишити без задоволення.

Заходи забезпечення позову, застосовані відповідно до ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2016 року щодо заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав на земельну ділянку № НОМЕР_4 загальною площею 6,1179 га, кадастровий номер :02:000:0111, розташовану на території Новоолександрівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області скасувати.

Заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили рішенням суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце проживання: АДРЕСА_4 , ІПН - НОМЕР_11 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН- не встановлено.

Третя особа: Комунальний заклад «Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги, місцезнаходження: м. Кропивницький, вул. Короленко, буд. 56, код 05493852.

Повний текст рішення суду складено 24.12.2019 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда