Номер провадження: 22-ц/813/7461/19
Номер справи місцевого суду: 509/4633/18
Головуючий у першій інстанції Бочаров А.І.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Комлевої О.С.,Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Ткачука В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 травня 2019 року про залишення без розгляду позовної заяви по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Виконавчого комітету Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", треті особи приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович, Державне підприємство "Сетам" про визнання житлового об"єкту сумісною власністю, визнання рішення недійсним, визнання договору іпотеки недійсним, визнання договору про внесення змін до іпотечного договору недійсним

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ВК Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, ПАТ "Укрсоцбанк", треті особи приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М., Державне підприємство "Сетам" про визнання житлового об`єкту сумісною власністю, визнання рішення недійсним, визнання договору іпотеки недійсним, визнання договору про внесення змін до іпотечного договору недійсним.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 травня 2019 рокупозовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Виконавчого комітету Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", треті особи приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович, Державне підприємство "Сетам" про визнання житлового об"єкту сумісною власністю, визнання рішення недійсним, визнання договору іпотеки недійсним, визнання договору про внесення змін до іпотечного договору недійсним - залишено без розгляду.

Роз`яснено позивачеві право повторного звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду.

Не погоджуючись зі вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 травня 2019 року , а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання, призначене на 19.12.2019 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином. що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що позивач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судові засідання, призначені на 05.03.2019 року та на 06.05.2019 повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, із заявою про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, а тому позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи, з огляду на наступне.

Так, залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 5 ст. 223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Умовою для застосування п. 3 ч. 1 ст. 257 та ч. 5 ст. 223 ЦПК України є повторність (двічі поспіль) неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином про час і місце судового розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_1 (про що ним також зазначено і в апеляційній скарзі).

Відповідно до матеріалів справи, судові засідання були призначені на 05.03.2019 року та на 06.05.2019 року.

У судове засідання призначене на 05.03.2019 року ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце проведення був належним чином повідомлений, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки на його ім`я « ОСОБА_1 » (а.с.142), про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав.

У зв`язку з чим, справу було відкладено на 06.05.2019 року, однак позивач ОСОБА_1 повторно не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки на його ім`я « ОСОБА_1 » (а.с.150), про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності також до суду не надав.

У апеляційній скарзі, ОСОБА_1 зазначає, що про слухання справи йому відомо не було, повістки він не отримував, а за місцем реєстрації - АДРЕСА_1 проживає його колишня дружина, з якою після розірвання шлюбу знаходиться в неприязних відносинах та, яка можливо і отримувала судові повістки, але навмисно приховувала їх від нього.

Разом з тим, вказані доводи апелянта є необґрунтованими, оскільки згідно ч.11 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістить їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться, тому вказані доводи апелянта є безпідставними.

Крім того, відповідно до статті 44 ЦПК України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Зловживанням процесуальними правами в розумінні процесуального закону є, крім іншого, вчинення (або не вчинення) дій, спрямованих на безпідставне затягування розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 3 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, районний суд, встановивши, що ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи в суді першої інстанції, не з`явився у судові засідання 05.03.2019 року та 06.05.2019 року, з врахуванням того, що заяви про розгляд справи у відсутність позивача до суду не надходило, дійшов обґрунтованого висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що особа, позов якої залишений без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Таким чином, судом вірно застосовані норми процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали немає.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 травня 2019 року про залишення без розгляду позовної заяви по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Виконавчого комітету Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", треті особи приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович, Державне підприємство "Сетам" про визнання житлового об"єкту сумісною власністю, визнання рішення недійсним, визнання договору іпотеки недійсним, визнання договору про внесення змін до іпотечного договору недійсним залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24.12.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: О.С. Комлева

С.М. Сегеда