Справа № 185/4807/18
Провадження № 2/185/475/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання Андрухової Ю.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу ЄУ № 185/4807/18 за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

13 червня 20108 року представник позивача ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 в якому просить суд визнати право власності на 74/100 частин житлового будинку № 21 з належними будівлями та жилої прибудови по вул. Архімеда, міста Донецька за ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що на підставі договору дарування від 01.12.1990 року ОСОБА_6 подарував ОСОБА_1 26/100 частин житлового будинку № 21 по вул. Архімеда, м. Донецьк. ОСОБА_6 помер 10.04.1999 року, після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 74/100 частин вищевказаного житлового будинку, яку прийняла його дружина ОСОБА_7. Остання померла 27.08.2016 року. 31.08.2017 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_8 була засвідчена заява про прийняття спадщини. Спадкова справа не була відкрита, позивачу були надані розяснення що він пропустив строк на подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, в позивача відсутні документи, які свідчать про право власності на земельну ділянку. За відсутності цих документів позивач не зможе отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, за таких обставин визнання права власності можливо тільки в судовому порядку.

18.06.2018 року ухвалою суду залишено без руху вищевказаний позов, та надано термін для усунення недоліків.

30.08.2018 року ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено до підготовчого судового засідання.

29.10.2018 року ухвалою суду закрито підготовче судове провадження за вищевказаною позовною заявою.

Позивач, представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач надіслав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Надіслали заяви відповідно до яких просять позов задовольнити повністю та розглядати справу без їх участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Статтею 206 ЦПК України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились жодного разу, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, суд позбавлений можливості розяснити сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, а саме визнання позову, а також, так як визнання відповідачами позову суперечить закону та порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відсутні законні підстави для задоволення позову, суд ухвалив відмовити у прийнятті визнання відповідачами позову і продовжити судовий розгляд.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до копії договору дарування від 01.12.1990 року посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_9, за реєстровим № 11288, ОСОБА_6 подарував 26/100 частин житлового домоволодіння, що становить 16,30 кв.м. з належними будівлями та жилої прибудови на земельній ділянці 598 кв.м, у м. Донецьк, вул. Архімеда, буд. 21 ОСОБА_1.

ОСОБА_6 залишився власником 74/100 частин зазначеного житлового домоволодіння. 27.08.2016 ОСОБА_6 помер. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво ОСОБА_7, після померлого 10.04.1999 року чоловіка - ОСОБА_6, складається з 74/100 житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходяться в місті Донецьку по вулиці Архімеда, № 21, відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.02.2009 року виданого державним нотаріусом Восьмої Донецької державної нотаріальної контори ОСОБА_10, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 18663536 від 20.02.2009 року.

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 27.08.2016 року в місті Макіївка, Донецької області, згідно копії свідоцтва про смерть, серії 11-НО №016542.

Після смерті ОСОБА_7 залишилося спадкове майно, яке перебувало у власності ОСОБА_7, та складається з 74/100 житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходяться в місті Донецьку по вулиці Архімеда, № 21, що також підтверджується копією технічного паспорта, плану будинку, плану земельної ділянки, експлікації приміщень на будинок № 21за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вул. Архімеда.

Ринкова вартість будинку № 21, по вул. Архімеда, м. Донецька, загальною площею 93,9 кв.м., складає 165 000,00 грн., відповідно до звіту про оцінку майна від 14.03.2018 року оцінювача ОСОБА_11

31.08.2017 року ОСОБА_1 посвідчив нотаріально заяву про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_7 у приватного нотаріуса Маріупольського нотаріального округу ОСОБА_8, однак зазначена заява не містить час, дату подання її нотаріусу (прийняття нотаріусом), та номеру спадкової справи. На запити суду, щодо надання копії спадкової справи, дати звернення спадкоємця з заявою, зазначення коло спадкоємців після померлої ОСОБА_7, нотаріус Маріупольського нотаріального округу ОСОБА_8, не відповідає (а.с. 20,76,80,82,84).

В матеріалах справи є документ приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_12 «Про надання розяснення» ОСОБА_1 від 20.03.2018 року, відповідно до якого нотаріус рекомендує звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

На запит суду, щодо копії спадкової справи після смерті ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 27.08.2016 року,надання суду відомостей про коло спадкоємців померлої, ОСОБА_7, а саме осіб, які прийняли спадщину після її смерті або відмовились від спадщини, з зазначенням дати звернення з відповідною заявою та нотаріальної контори (назва, адреса), до якої їх було подано, інформацію про наявність заповіту, на імя кого зі спадкоємців видавалось свідоцтво про право на спадщину, приватний нотаріус ОСОБА_12 надала інформаційну довідку № 53632511 від 10.10.2018 року, що за вказаними параметрами у Спадковому реєстрі, ОСОБА_7, дата смерті 27.08.2016 року, інформація відсутня.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частина 1 ст.1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Стаття 1270 ЦК України встановлює, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У частині 2 статті 1274 ЦК України зазначено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1297 ЦК України встановлює обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження.

В пункті 24 зазначеної постанови Пленуму ВСУ зазначено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Позивачем відповідачами по даній справі визначено ОСОБА_3, ОСОБА_4, які зазначені онуками померлої, не є спадкоємцями за законом, або спадкоємцями за заповітом, які прийняли спадщину, тобто не є належними відповідачами.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Клопотань про залучення співвідповідача, заміну неналежного відповідача позивачем, представником позивача не заявлено.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням вищевказаних положень чинного законодавства, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Зокрема, не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином померлої 27.08.2016 року ОСОБА_7, доказів прийняття спадщини, а саме постійного мешкання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім цього, відмовляючи в задоволенні позову суд також виходить з того, що стороною позивача не доведено в чому саме полягає порушення (оспорювання, невизнання) його прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4, тим паче, що судом встановлено, що позивач до нотаріального органу з приводу оформлення спадкового майнового права взагалі не звертався. Факт подання позивачем заяви про прийняття спадщини не підтверджується матеріалами справи. Позивачу не було відмовлено у вчинені нотаріальної дії видачі на його імя свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок.

Окрім того, позивач посилається як на підставу позову на відсутність документів про право власності на земельну ділянку, але не надає жодних доказів щодо земельної ділянки, яка є спадковим майном, тобто перебувала у власності померлої ОСОБА_7

Позивач не позбавлений права звернутись у встановленому законом порядку до суду з відповідним позовом про визначення йому додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини.

На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 5,12,13,81,89,258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності відмовити.

Позивач: ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1, проживаючий: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач:ОСОБА_3, ІПН:НОМЕР_2, проживаючий: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач: ОСОБА_4, ІПН: НОМЕР_3, проживаючий: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 30-денний строк, з дня її проголошення (складення).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою:http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко