242/4088/19
18 вересня 2019 року м. Селидове
Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Сафроновій К.В., розглянувши в порядку заочного спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмежено відповідальністю «Селко» про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості по орендній платі та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, -
Позивач ОСОБА_1 19.07.2019 року звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що позивач є власником земельної ділянки площею 5,01 га, яка розташована на території Селидівської міської ради Донецької області. 12.06.2000 року позивач як власник земельної ділянки заключив договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Селко» на 49 років з дня його державної реєстрації у відповідних органах. На теперішній час, земельна ділянка позивача перебуває у володінні ТОВ «Селко», яку використовує для своїх виробничих потреб. Позивач неодноразово звертався письмово та в усній формі до керівництва відповідача з проханням своєчасно сплачувати йому орендну плату за користуванням земельної ділянки, але відповідач не виконує свої обв`язки, які зазначені в договорі оренди на земельну ділянку від 12.06.2000 року, а саме: сплата орендної плати перерахування грошових коштів,що виплачуються один раз на рік до 31.12. поточного року, але відповідач систематично не сплачує орендної плати на користь позивача починаючи з 2015 року. Станом на 01.01.2019 року орендар ТОВ «Селко», має заборгованість по сплаті перед позивачем за користування земельної ділянки в розмірі 10 000 грн. Просить суд розірвати договір оренди землі, укладений 12.06.2000 року між позивачем та відповідачем ТОВ «Селко», стягнути з ТОВ «Селко» заборгованість по орендній платі за логовором оренди землі від 12.06.2000 року в сумі 10 000 грн., витребувати належне майно позивача із чужого незаконного володіння, зобов`язавши відповідача ТОВ «Селко» повернути належну йому ділянку площею 5,01 га, яка розташована на території Селидівської міської ради Донецької області, та стягнути судові витрати в сумі 768, 40 грн.
Позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якому позовні вимоги підтримує повністю та просить слухати справу за його відсутності.
Відповідач ТОВ «Селко» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи. Згідно ст. ст. 223 , 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 23.07.2019 року провадження у зазначеній цивільній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази суд встановив наступне.
Згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення виконкому Селидівської міської ради від 12.04.2000 року № 101, земельна ділянка площею 5,01 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Селидівської міської ради, належить на праві власності ОСОБА_1 .
Згідно договору оренди землі б/н від 12.06.2000 року, укладеного між ТОВ «Селко» та ОСОБА_1 , останній передав, а ТОВ «Селко» прийняв в оренду строком на 49 років земельну ділянку площею 5,01 га, яка розташована на території Селидівської міської ради. Орендна плата становить 1% від базової нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 523 грн. 80 коп.
Згідно Договору оренди земельної ділянки від 12.06.2000 року, укладеного між ТОВ «Селко» та ОСОБА_1 , сплата орендної плати - перерахування грошових коштів , що виплачуються один раз на різ до 31.12. поточного року.
Як вбачається з матеріалів справи відповідач продовжує користуватися земельною ділянкою позивачів, проте з 2015 року до моменту розгляду справи не сплатив орендну плату відповідно до вищезазначених умов договору від 12.06.2000 року ( а.с. 15-16, 98).
Правовідносини щодо оренди земельних ділянок, які виникли між позивачем та відповідачем, регулюються насамперед Законом України «Про оренду землі». Земельним Кодексом України та Цивільним Кодексом України.
Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.
Згідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частиною 4 ст. 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки та орендарем.
Згідно з ч.1 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.
Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ч. 1 статті 15 Закону істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди, строк дії договору, орендна плата, умови використання та цільове призначення земельної ділянки, умови збереження стану об`єкта оренди, умови та строки передачі землі, умови повернення, існуючі обмеження щодо використання ділянки, визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини та відповідальність сторін.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору, договору найму, регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі».
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено;викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря;смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у ст. 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря;відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці;припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства).
Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.
Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.
Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Відповідно до ст. 21 Закону України « Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України).
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Відповідно до вищевказаного Договору оренди від 12.06.2000 року орендодавці мають право вимагати від орендаря: своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до ст. 32 Закону «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК та іншими законами України.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору ; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди ;
У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.
Разом з тим згідно із частиною другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних з орендою землі, зокрема положеннями ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом д статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору, тобто лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання.
Аналогічні правові позиції викладені в постановах ВСУ від 12.12.2012 року у справі № 6-146цс12 та від 11.10.2017 року у справі № 6-1449 цс 17.
Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт систематичної несплати орендної плати відповідачем на користь позивача, починаючи з 2015 року до моменту розгляду справи по суті, доказів, які б спростували зазначену обставину суду не надано, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди землі від 12.06.2000 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Селко» на підставі ст. 32 Закону України « Про оренди землі», та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по орендній платі.
Враховуючи вимоги ст. ст. 387, 388 ЦК України, суд приходить до висновку що, заявлені позовні вимоги в частині витребування земельної ділянки не відносяться до вимог віндикаційних позовів. Натомість, вирішуючи питання про правові наслідки розірвання договору оренди земельної ділянки, слід зазначити наступне:
Частиною 2,3 ст. 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.
Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.
У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повернути земельку ділянку власнику.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ТОВ «Селко» на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі 768,40.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 626,651, 792 ЦК України, ст.ст. 93,124,141 ЗК України, Законом України «Про оренду землі», ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273, 280, 282,283 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмежено відповідальністю «Селко» (місцезнаходження: Донецька область, м. Селидове, вул. Центральна (Радянська), буд. 2А) про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості по орендній платі та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння задовольнити частково.
Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 5,01 га, яка розташована га території Селидівської міської ради Донецької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І.М. Владимирська