Справа № 219/6589/19
Провадження № 2/219/2164/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.12.2019 року м. Бахмут
Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі
головуючого судді Погрібної Н.М.,
при секретарі Мирошниченко О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідачів про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відповідно до якого просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.05.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Сабіною Л.В. В зазначеній квартирі також зареєстрована відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Відповідачі не проживають в спірній квартирі з моменту реєстрації, проживають за іншою адресою. На даний час у зв`язку із наявністю реєстрації відповідачів у квартирі, позивач несе додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг та не має можливості оформити субсидію у зв`язку з чим звернулася до суду.
Позивач у судове засідання не з`явилася про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. До початку судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просить позов задовольнити у повному обсязі.
З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, додатково представлені документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.05.2019 року після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчений приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Сабіною Л.В., Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 167811503 від 23.05.2019 року, ОСОБА_1 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки № 997 від 07.06.2019 року, яка видана т.в.о. Іванівської сільської ради Данько О.В., за адресою: АДРЕСА_1 власник ОСОБА_1 не зареєстрована; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - не родич, зареєстрована з 18.12.1989 року; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - не родич, зареєстрований з 26.03.1996 року.
Актом обстеження від 30.05.2019 року, складений комісійно у складі депутата Іванівської сільської ради Спіцина В.В., сусідів ОСОБА_5 , ОСОБА_6, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які за вищевказаною адресою зареєстровані, але не мешкають з дати реєстрації, оскільки мешкають за іншою адресою.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стст.316, 317, 319, 321 ЦК України).
Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 р. відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стст.316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.391 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , необхідно визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись ст.7, 12, 13, 76, 263, 264, 265, 272, 280-283 , ЦПК, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М.Погрібна