Провадження № 2/219/386/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2019 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Погрібної Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Мирошниченко О.Л.,

позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на утримання майна, що перебуває у спільній сумісній власності,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення витрат на утримання майна, що перебуває у спільній сумісній власності, в якому просить стягнути на свою користь з ОСОБА_2 О.С.1/2 частину витрат на утримання житла за адресою: м. Бахмут, вул. Миру,62"б" кв.11, що складає 4022,26 грн. за період з вересня 2015року по вересень 2018року та судові витрати понесені у звязку з зверненням до суду з позовом.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є її колишнім чоловіком, з яким вона перебувала у шлюбі з 15 серпня 2006 року до 23 жовтня 2012 року. Від даного шлюбу мають сумісну дитину: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. У період шлюбу, а саме 07 жовтня 2011 року, позивач з відповідачем за сумісні кошти придбали однокімнатну квартиру за адресою: м. Бахмут, вул. Миру, 62"б", кв.11. За рішенням суду від 06 травня 2014 року вищезазначена квартира була визнана обєктом спільної дольової власності, а саме: позивачу та відповідачу належить по 1/2 частини квартири. У теперішній час у квартирі проживає позивач з донькою та сплачує за свої кошти усі комунальні витрати на утримання квартири. Відповідач, як співвласник, не приймає участі в утриманні житла. Так, за період з вересня 2015 року по теперішній час позивач сплатила квартплату на загальну суму 472 грн., витрати на утримання центрального опалення у сумі 3141,78 грн., за обслуговування опалюваних систем у сумі 440,75 грн. Також позивачем понесені витрати у розмірі 3990 грн. у звязку із заміною старого деревяного балконного блоку на пластиковий для теплозбереження житла. Загальна сума витрат, яка понесена позивачем на утримання спільного з відповідачем житла складає: 8044,53грн. Вважає, що відповідач повинен сплатити половину цих витрат у сумі 4022,26 грн. Добровільно відповідач цього робити не бажає, у звязку з чим вона змушена звернутись до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 09 жовтня 2018 року було відкрито провадження у даній цивільній справі та судовий розгляд постановлено проводити за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання, установлено строк для подання до суду заяв по суті справи і доказів.

Ухвалою суду від 01 листопада 2018 року, 16 листопада 2018 року підготовче засідання відкладено.

Ухвалою суду від 11 грудня 2018 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено її до розгляду.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, які викладені в ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення комунальних послуг. Витрати із заміни старого деревяного балконного блоку на пластиковий у сумі 3990 гривень не визнав, оскільки вважає, що це не є необхідною витратою для утримання житла, не має доказів в матеріалах справи про необхідність заміни вікна, не має доказів сплати, є тільки товарний чек, який вказує на ціну вікна і суму авансу. Факту сплати цієї суми ні чим ні підтверджено. Вважав, що заміна вікна здійснена на власний розсуд позивача і не є витратами зумовленими необхідністю утримання квартири.

Розглянувши матеріали справи, додатково представлені документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З 15 серпня 2006 року по 23 жовтня 2012 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Дана обставина підтверджується копією рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 жовтня 2012 у цивільній справі №0503/3650/2012 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Рішення набуло законної сили 23 жовтня 2012 року (а.с.4).

07 жовтня 2011 ОСОБА_1 придбала квартиру за письмовою згодою чоловіка ОСОБА_2, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Артемівськ (нині м. Бахмут), вул. Артема (нині вул. ОСОБА_3) буд.№ 62 «б», кв.11. Дані обставини підтверджуються копією договору купівлі-продажу квартири від 07 жовтня 2011 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 1-3384 (а.с.5).

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 травня 2014 року у цивільній справі №219/10688/2013-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя. Вирішено визнати квартиру № 11 в будинку № 62 б по вул. Артема в м. Артемівську Донецької області спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1, залишивши квартиру в спільній сумісній власності, виділивши у власність за кожним Ѕ частину даної квартири та визнавши за кожним право власності на Ѕ частину квартири. Рішення набуло законної сили 22 червня 2016 року (а.с.6).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №136793633 від 06 вересня 2018 року, власником майна розташованого за адресою: м. Бахмут, вул. Миру, будинок 62 «б», квартира 11, є ОСОБА_2 у розмірі Ѕ частки квартири та ОСОБА_1 у розмірі Ѕ частки на підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 травня 2014 року (а.с.7-8).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №138062729 від 18 вересня 2018 року, власником квартири у розмірі Ѕ частки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 (а.с.9).

Позивач у судовому засіданні зазначила, що відповідач не бере участь у витратах, пов'язаних з утриманням спільного нерухомого майна та відмовився добровільно відшкодувати витрати відповідно до розміру своєї частки у спільній частковій власності.

За період з вересня 2015 року по вересень 2018 року позивач витратила на утримання спільного нерухомого майна 8044,53 гривень, які складаються з наступних витрат: квартплата на загальну суму 472 грн.; витрати на утримання центрального опалення у сумі 3141,78 грн.; обслуговування опалюваних систем у сумі 440,75 грн. та витрати зі зміни старого деревяного балконного блоку на пластиковий для теплозбереження житла у розмірі 3990 грн. Дані обставини повністю підтверджуються наданими суду копіями квитанцій про оплату відповідних послуг та випискою з розрахункового рахунку №3594 (а.с.14-18).

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України, Сімейного кодексу України.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Законом не визначені безпосередньо порядок та межі участі співвласників в утриманні майна, що перебуває у їх спільній сумісній власності, втім виходячи з загальних засад добросовісності, розумності та справедливості немає підстав вважати, що це звільняє співвласника від обов'язку прийняти участь у спільних витратах.

За викладених обставин суд вважає за необхідне згідно ст. 8 ЦК України за аналогією закону застосувати положення ст. 360 ЦК України, що регулюють подібні за змістом правовідносини утримання майна, що перебуває у спільній частковій власності. При цьому виходячи з визначеної ст. ст. 370, 372 ЦК України презумпції рівності прав співвласників у спільній сумісній власності відповідач зобов'язаний взяти участь у спільних витратах у розмірі 1/2 їх частини.

Утримання житла - це комплекс робіт, спрямованих на створення необхідних умов для проживання людей і забезпечення збереження житлових будівель та технічного обладнання.

Виходячи зі змісту статті 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний утримувати майно, що йому належить та брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, тобто нести витрати, які є об'єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані. Факт не проживання співвласника у будинку, не позбавляє його обов'язку з утримання спільного майна.

Кожен співвласник зобов'язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник або співвласники, які виконали солідарний обов'язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування у рівній частці (право зворотної вимоги - регрес).

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, в контексті виниклих правовідносин, приймаючи до уваги, що в судовому засідання знайшов підтвердження факт понесення позивачем витрат, пов'язаних з утриманням нерухомого майна, які є об'єктивно необхідними для його підтримання у належному стані, а також встановлено обов'язок відповідача брати участь у понесених витратах, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1/2 частина витрат, пов'язаних з утриманням спільного майна 1/2 частки квартири розташованої за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 62 «б», кв.11., за період з вересня 2015 року по вересень 2018 року у сумі 4022,25 гривень.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

З огляду на викладене та керуючись статтями ст. 5, 7, 12, 13, 76, 141, 142, 263, 264, 265, 272 ЦПК, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на утримання майна, що перебуває у спільній сумісній власності, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,(ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІПН НОМЕР_2) 1/2 частину витрат на утримання житла за адресою м. Бахмут вул. Миру, 62 «б» кв.11, що складає 4022,26 грн. за період з вересня 2015 року по вересень 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,(ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІПН НОМЕР_2) судові витрати у сумі 704,80грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомлення з рішенням суду на веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень за посиланням: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення суду виготовлено 7 лютого 2019 року.

Суддя Н.М.Погрібна