ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/176/19 Справа № 211/4684/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко С.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 211/4684/15-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3, на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 травня 2018 року, яке ухвалено суддею Ткаченко С.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 23 травня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, який обґрунтовано тим, що між сторонами 03 березня 2015 року було укладено договір позики, від виконання якого відповідач ухиляється, у зв'язку з чим ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 6 000,00 грн., пеню у розмірі 7% на місяць у розмірі 1 761,29 грн., пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 1 282,19 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 1 720,29 грн., три відсотки річних за прострочення строків повернення суми позики та користування чужими грошовими коштами у розмірі 64,11 грн., судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Заочним рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 29 вересня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 6 000,00 грн., пеню у розмірі 7% на місяць у розмірі 1 761,29 грн., пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 1 282,19 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 1 720,29 грн., три відсотки річних за прострочення строків повернення суми позики та користування чужими грошовими коштами у розмірі 64,11 грн., судові витрати у розмірі 243,60 грн.

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 29 вересня 2015 року за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування своїх вимог заявник вказав, що заочним рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 29 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, позовні вимоги заявника було задоволено в повному обсязі, але до теперішнього часу рішення суду не виконано, оскільки за адресою реєстрації боржника ОСОБА_2 (АДРЕСА_1), зареєстрований ОСОБА_2.

Розбіжність в імені боржника була виявлена вже під час здійснення виконавчих дій державним виконавцем та не була йому відома на час ухвалення рішення. Вказана обставина має значення для вирішення справи і є істотною для постановлення правильного рішення у справі, так як на її підставі особа боржника відрізняться від тієї, яка зазначена у рішенні суду від 29.09.2015 року. Просив переглянути рішення за нововиявленими обставинами.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 травня 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами - задоволено.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.09.2015 року по справі № 211/4684/15-ц (провадження №2/211/1919/15) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики у розмірі 6000 грн. 00 коп., пеню у розмірі 7 % в місяць, що становить 1761 грн. 29 коп., пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ - 1282 грн. 19 коп., суму інфляційних збитків у розмірі 1720 грн. 29 коп., суму 3 % річних за прострочення строків повернення суми позики та користування чужими грошовими коштами за договором позики у розмірі 64 грн. 11коп., судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення боргу з ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення. Так, на його думку, ОСОБА_2 не був залучений до участі у справі у якості відповідача, а позов був пред'явлений саме до ОСОБА_2 і питання про заміну відповідача судом не вирішувалося. При цьому, наголошує на тому, що в матеріалах справи наявна довідка Відділ адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, в якій зазначено про те, що за вказаною судом адресою зареєстрований та проживає ОСОБА_2, тобто позивач та суд були обізнані про ці обставини під час розгляду справи, а тому їх не можна вважати нововиявленими. Також, вказує й на те, що суд не мав підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами, оскільки позивачем пропущено місячний строк для звернення до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, перебіг якого розпочинається після того, як він довідався про те, що в рішенні суду невірно зазначено ім'я відповідача у справі та державний виконавець не може виконати це рішення. Вважає, що суд вийшов за межі позовних вимог та стягнув кошти за договором позики з ОСОБА_2, до якого не було заявлено жодних позовних вимог. При цьому, звертає увагу суду на те, що його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні наголошував на тому, що він не представляє інтереси відповідача, а є представником ОСОБА_2, як особи, яка не залучалася до участі у справі, однак судом це було проігноровано.

Також, на думку апелянта, помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що під час розгляду справи не було встановлено, що ім'я відповідача є ОСОБА_2, про що не знав та не міг знати позивач, оскільки вже під час розгляду справи була довідка ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 17.08.2015 року, згідно якої за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

До того ж, на переконання апелянта, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_2 це одна й та ж особа є помилковим та не ґрунтується на належних доказах, адже в матеріалах справи відсутні докази, що розписка та договір позики підписані саме ОСОБА_2

Крім того, апелянт, наголошуючи на тому, що він немає жодного відношення до відповідача у справі - ОСОБА_2, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.03.2015 року між ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, було укладено договір грошової позики (а.с. 5).

Відповідно до розписки від 03.03.2015 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, отримав від ОСОБА_1 250 доларів США, які зобов'язався повернути до 14.03.2015 року (а.с. 6).

Заочним рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 29.09.2015 року у повному обсязі задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Вирішено: стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики у розмірі 6000 грн., стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 7 % в місяць, що становить - 1761, 29 грн., стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ - 1282, 19 грн., стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 суму інфляційних збитків у розмірі 1720, 29 грн., стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 суму 3 % річних за прострочення строків повернення суми позики та користування чужими грошовими коштами за договором позики у розмірі - 64, 11 грн., стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України у Дніпропетровській області від 17.08.2015 року за адресою: АДРЕСА_1 є зареєстрованим ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14).

За паспортом громадянина України НОМЕР_2 - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Задовольняючи заяву позивача ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами та ухвалюючи нове рішення про стягнення заборгованості за договором грошової позики від 03 березня 2015 року з ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що ім'я відповідача згідно паспортних даних є ОСОБА_2 та дана обставини не була відома, і не могла бути відома позивачу ОСОБА_1 під час у ухвалення рішення у справі.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 361 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення) підставами для перегляду рішення, ухвали у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Аналогічний припис містить ст. 423 чинного ЦПК України.

Так, відповідно до ч.1ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч.2 ст.423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до ч.4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювались судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відповідно до ч.3ст.429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Як нововиявлені можуть розглядатися обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час ухвалення рішення або постановлення ухвали, але про них не знали і не могли знати заявник і суд.

Таким чином, за змістом наведеної норми закону, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є процесом, що визначається юридичною природою цих обставин, до яких відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, що існували на час розгляду справи і не могли бути відомі заявникові.

Отже, нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили.

Як роз'яснив Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.3 Постанови №4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені (отримані) після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими обставинами, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» №4 від 30 березня 2012 року питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (P0N0MARY0V v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, від 18 листопада 2004 року).

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову були вимоги про стягнення заборгованості за договором грошової позики від 03 березня 2015 року, які були задоволені судом у повному обсязі та надані позивачем докази, які він вважає нововиявленими, не призвели до ухвалення іншого рішення по суті позовних вимог.

З огляду на викладене, обставини, на які посилається заявник не є істотними, тобто такими, що могли вплинути на юридичну оцінку дійсних обставин справи, здійснену судом у рішенні, та на висновки суду при ухваленні судового рішення, тому не можуть вважатися нововиявленими обставинами в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення) та п. 1 ч. 2 ст. 423 чинного ЦПК України.

Наявна ж в судовому рішенні описка щодо написання імені відповідача не може бути підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, оскільки, по-перше, відомості щодо правильного написання імені відповідача були відомі суду першої інстанції під час розгляду справи, про що свідчить довідка адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України у Дніпропетровській області від 17.08.2015 року (а.с. 14), по-друге, питання усунення описок в судових рішеннях врегульовано статтею 269 ЦПК України.

До того ж, як роз'яснено судам в пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, з метою запобігання виникненню неясності при виконанні рішення у його резолютивній частині зазначається точне та повне найменування юридичної особи, прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, відносно яких суд вирішив питання, тобто обов'язок з правильного написання імені відповідача, у точній послідовності з паспортними даними такої особи, покладено саме на суд, а як вбачається з матеріалів справи, при ухваленні заочного рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 29 вересня 2015 року такий обов'язок судом виконано не було, питання щодо вірного написання імені відповідача не вирішено, анкетні дані останнього не встановлені.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 29 вересня 2015 року за нововиявленими обставинами, що не перешкоджає останньому звернутися до суду першої інстанції із заявою про виправлення описок в зазначеному рішенні суду.

Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3, - задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 29 вересня 2015 року за нововиявленими обставинами - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 04 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: