ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.,

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,

сторони

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Акціонерне товариство «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2019 року, яке ухвалене суддею Гуковою Р.М. у місті Покрові Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 04 листопада 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства "Орджонікідзевський гірничозбагачувальний комбінат», на теперішній час Акціонерне товариство «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі - АТ «Покровський ГЗК») про стягнення моральної шкоди, посилаючись на отримання ним професійного захворювання внаслідок роботи протягом тривалого часу в шкідливих умовах праці.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він, працюючи у відповідача в шкідливих умовах праці, отримав професійне захворювання, у зв`язку із чим, висновком МСЕК від 04.11.2013 року йому первинно встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 30 % - ХОЗЛ з 28 жовтня 2013 року до 01 листопада 2014 року та визнано людиною з інвалідністю третьої групи, з наступним переоглядом 01.10.2014 року, при повторному переогляді 14.10.2014 року позивачу збільшено відсоток втрати професійної працездатності до 35 % - ХОЗЛ з 01 листопада 2014 року по 01 листопада 2016 року, залишено третю групу інвалідності, з наступним переоглядом 01.10.2016 року, при повторному переогляді 27.10.2016 року позивачу збільшено відсоток втрати професійної працездатності до 50 % - ХОЗЛ з 01 листопада 2016 року безстроково.

Висновком МСЕК від 06.11.2018 року при повторному переогляді позивачу встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 70 % - ХОЗЛ з 26 жовтня 2018 року безстроково та визнано людиною з інвалідністю другої групи з 26 жовтня 2018 року.

Вважає, що у зв`язку з отриманим професійним захворюванням йому спричинено моральну шкоду, яка завдана з вини відповідача та підлягає відшкодуванню ним, а тому просив суд стягнути на його користь моральну шкоду з відповідача у розмірі 190,000, 00 грн.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Покровський ГЗК» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, в сумі 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) грн. без урахування податків і зборів.

Стягнуто з АТ «Покровський ГЗК» на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь позивача, просить збільшити його розмір до заявленого ним у позові, оскільки він не відповідає глибині моральних страждань позивача. Внаслідок втрати професійної працездатності позивач не має змоги вести звичне життя, вимушений постійно проходити курси лікування, не має можливості приділяти належної уваги своїй родині. Судом першої інстанції не повністю враховано, що позивач, внаслідок отримання професійного захворювання, постійно відчуває біль в грудній клітині під час дихання, сухий кашель, головний біль, для полегшення дихання постійно вимушений користуватись інгалятором, який погано впливає на нирки та печінку. На думку позивача, відповідач зобов`язаний забезпечити нешкідливі умови праці, винним в отриманні ним професійного захворювання вважає тільки відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 у період з 18.08.2003 року по 23.12.2013 року працював у ремонтно-механічному цеху слюсарем черговим та з ремонту устаткування 5 розряду ВАТ "Орджонікідзевський гірничозбагачувальний комбінат», ПАТ "Орджонікідзевський гірничозбагачувальний комбінат», правонаступником яких є АТ «Покровський ГЗК» (а.с.10-12).

23.12.2013 року позивач був звільнений за станом здоров`я на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України (а.с. 12-зворот).

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського НДІ промислової медицини від 17.09.2013 року № 1654 позивачу встановлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пилотоксичний бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії). ЛН другого ступеня ( а.с. 38,39-зворот).

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського НДІ промислової медицини від 09.09.2014 року № 1450 позивачу встановлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень другої-третьої стадії (пилотоксичний бронхіт другої-третьої стадії, емфізема легень другої-третьої стадії). ЛН другого-третього ступеня. Хронічне легеневе серце, НК першої стадії ( а.с.36).

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського НДІ промислової медицини від 06.09.2016 року № 1171 позивачу встановлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень третьої-четвертої стадії (пилотоксичний бронхіт третьої стадії, емфізема легень третьої стадії), група D, у поєднанні з персистуючою бронхіальною астмою, важкий перебіг, четверта ступінь. Легенева недостатність третього ступеня. Хронічне легеневе серце, НК першої стадії ( а.с.30).

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського НДІ промислової медицини від 02.10.2018 року № 1395 позивачу встановлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень третьої-четвертої стадії (пилотоксичний бронхіт третьої стадії, емфізема легень третьої стадії), група D, у поєднанні з персистуючою бронхіальною астмою, важкий перебіг, четверта ступінь. Легенева недостатність третього ступеня. Хронічне легеневе серце, НК другої стадії. (а.с.26).

Відповідно до п. 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14 жовтня 2013 року, причинами виникнення професійного захворювання є виконання потерпілим робіт в умовах дії шкідливого виробничого фактору ( пил-4,4 мг/м3) впродовж 9 років 9 місяців 4 днів ( а.с. 13-16).

У пункті 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14 жовтня 2013 року вказано, осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи (із зазначенням статей, пунктів законів та інших нормативно-правових актів, вимоги яких порушені), крім позивача, зазначено голову комісії з проведення медичних оглядів КЗ «Орджонікідзевська центральна міськалікарня» ДОР Конорєзова Т.І. ( а.с. 13-16).

Висновком МСЕК від 04.11.2013 року ОСОБА_1 первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 30 %, - ХОЗЛ з 28 жовтня 2013 року до 01 листопада 2014 року, з наступним переоглядом 01.10.2014 року та визнано людиною з інвалідністю третьої групи. (а.с.17).

Висновком МСЕК від 06.11.2018 року при повторному переогляді позивачу встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 70 % - ХОЗЛ з 26 жовтня 2018 року безстроково та визнано людиною з інвалідністю другої групи з 26 жовтня 2018 року (а.с. 20,21,22)

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв`язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

З Акту розслідування професійного захворювання від 14 жовтня 2013 року вбачається, що причиною професійного захворювання позивача є тривалий стаж роботи (09 років 09 місяців 4 дні) на підприємстві відповідача в умовах шкідливих виробничих факторів ( а.с.13-16).

Отже, роботодавець АТ «Покровський ГЗК», під час роботи позивача допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Зокрема, висновок суду першої інстанції щодо зменшення розміру завданої моральної шкоди позивачу, в зв`язку з грубою необережністю позивача та недбалого ставлення до особистого здоров`я, що не може бути звичайною необачністю є безпідставним, оскільки актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14 жовтня 2013 року встановлено порушення відповідачем законодавства про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи. Проте виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці тривалий час, відчуваючи наслідки розвитку патологічного процесу, не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з отриманим професійним захворюванням, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються її нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки відчуває постійно відчуває біль в грудній клітці під час дихання, сухий кашель, головний біль, для полегшення дихання постійно вимушений користуватись інгалятором, який погано впливає на нирки та печінку. Лікарями виявлений відсутній стабілізаційний процес у його здоров`ї, що підтверджується чисельними виписними епікризами, що містяться в матеріалах справи, в яких зафіксований нестійкий стабілізаційний стан його здоров`я, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що позивачу ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування.

З Акту розслідування професійного захворювання від 14 жовтня 2013 року вбачається, що причинами професійного захворювання позивача є тривалий стаж роботи (09 років 09 місяців 4 дні) на підприємстві відповідача в умовах шкідливих виробничих факторів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини відповідача, яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Суд першої інстанції при постановленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода під час його роботи на підприємстві відповідача, у шкідливих умовах, що стало причиною його професійного захворювання, яке потягло за собою втрату працездатності та необхідності подальшого тривалого лікування у медичних закладах.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Так, в судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, на теперішній час, втратив професійну працездатність у розмірі 70 % та позивача визнано людиною з інвалідністю другої групи безстроково. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки він постійно відчуває біль в грудній клітині під час дихання, сухий кашель, головний біль, для полегшення дихання постійно вимушений користуватись інгалятором, який погано впливає на нирки та печінку, швидку втому. Періодично проходить лікування, незважаючи на постійні курси лікування покращення в стані здоров`я не спостерігається.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманого професійного захворювання, тривалості праці позивача в шкідливих умовах, що перевищували нормативи, тільки на ВАТ "Орджонікідзевський гірничозбагачувальний комбінат», ПАТ "Орджонікідзевський гірничозбагачувальний комбінат», правонаступником яких є АТ «Покровський ГЗК» (09 років 09 місяців 4 дні), що потягло втрату працездатності, розмір втрати професійної працездатності, вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 50 00,00 грн. до 110 000,00 грн.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з відповідача АТ «Покровський ГЗК», на користь держави, підлягає стягненню судовий збір 1100 грн. за подання позову та 1600 грн. за подання апеляційної скарги позивачем.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2019 року змінити, збільшити розмір моральної шкоди, стягнутої з відповідача Акціонерного товариства «Покровський ГЗК» на користь ОСОБА_1 з 50 000,00 гривень до 110 000 (сто десять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2019 року змінити, збільшивши розмір стягнутого з Акціонерного товариства «Покровський ГЗК» на користь держави судового збору з 768 гривень 40 копійок до 1100 (одна тисяча сто ) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Покровський ГЗК» за подання апеляційної скарги позивачем на користь держави судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Повне судове рішення складено 18 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: