ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7513/19 Справа № 205/5882/18 Суддя у 1-й інстанції - Шавула В. С. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2019 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «ІНДУСТРІАЛБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

20 серпня 2018 року ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просило стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором № KRI/0900/435/07 від 25.10.2007 р. у розмірі 28929,68 доларів США (а.с.2-5).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2019 року позовні вимоги ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» заборгованість за кредитним договором № KRI/0900/435/07 від 25.10.2007 в сумі 15289,05 доларів США грн., яка складається з: 2274,13 доларів США - прострочення заборгованості за кредитом; 8400 доларів США - строкова заборгованість за кредитом; 2974,07 доларів США - прострочена заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом; 140,85 доларів США - заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом; 1500,00 доларів США - пеня за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків за користування кредитом. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» судовий збір у розмірі 11699,92 грн. (а.с.166-169).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій просять рішення суду змінити, а саме: стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ "Індустріалбанк" заборгованість за кредитним договором № KRI/0900/435/07 від 25.10.2007 в сумі 10674,13 доларів США, що складається з: - 2272,13 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; - 8400,00 доларів США - строкова заборгованість за кредитом. Щодо стягнення 1500,00 доларів США - пені за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків за користування кредитом - цій частині рішення залишити без змін. У позовних вимогах до ОСОБА_2 - відмовити у повному обсязі. Судові витрати покласти на Позивача (а.с.180-185).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.10.2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № KRI/0900/435/07. Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язаний повернути позивачу кредит у сумі 18000,00 доларів США не пізніше 22.10.2027 року (а.с.25-31). Процента ставка за користування кредитом становить 12,5%, згідно додатку № 1 до кредитного договору (32-33). За порушення строків повернення кредиту та процентів сплачується пеня в розмірі 1% від своєчасно несплаченої суми за кожен день прострочення платежу п.8.1 кредитного договору (а.с.27).

Факт надання позивачем кредиту ОСОБА_1 підтверджується меморіальним валютних ордером №129_20 від 25.10.2007 року, відповідно до якого з позичкового рахунку № НОМЕР_1 на поточний рахунок № НОМЕР_2 , відкритий ОСОБА_1 , згідно договору банківського рахунку на здійснення розрахунково-касового обслуговування фізичних осіб № РКО/0900/491/07 від 25.10.2007 року, позивачем було перераховано відповідачу-1 кредитні кошти, згідно п.п.1.1 та 4.1 кредитного договору № РКО/0900/491/07 від 25.10.2007 року в сумі 18000.00 доларів США (а.с.38).

Відповідно до Постанови НБУ від 21 січня 2004 року № 22 «Про затвердження інструкції про безготівкові розрахунки в Україні» (що діяла на момент укладення договору) меморіальний ордер - це розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунку платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та нормативно-правових актів Національного банку.

Зазначені кредитні кошти надані ОСОБА_1 для придбання домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується п.п. 1.1 кредитного договору, заявою-анкетою на отримання кредиту від 17.10.2007 року та договору застави. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, відповідач забезпечив виконання своїх зобов`язань кредитним договором шляхом передачі в заставу (іпотеку) банку домоволодіння, на придбання якого надавався кредит (а.с.23).

25.10.2017 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір застави нерухомого майна (іпотеки) № KRIZ/0900/218/7, предметом іпотеки є домоволодіння АДРЕСА_2 ), який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. та зареєстровано в реєстрі з а№ 5640 (а.с.46, 53-55).

Починаючи з грудня 2015 року відповідач почав порушувати умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість. Маючи намір про досудове врегулювання спору, на адресу відповідача позивачем було направлено: повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором від 01.02.2016 року за вих. № 121; нагадування про наявність заборгованості від 12.02.2016 року за вих. №170; попередження від 02.3.2016 року вих.№241. Зазначене повідомлення було отримано ОСОБА_1 04.03.2016 року (а.с.113-114).

02.09.2016 року було направлено лист-вимогу за № 1079, згідно якої позивач вимагав достроково повернути кредитні кошти, сплатити нараховані проценти та пеню (а.с.115).

Кредитний договір укладений ОСОБА_1 в інтересах сім`ї, про що свідчить такі докази: свідоцтво про одруження НОМЕР_3 від 05.09.1998 року (а.с. 123); заява анкета на отримання кредиту від 17.10.2007 року на придбання житлового будинку (а.с.23); довідка № 150/146 від 15.07.2007 року яка видана ДП «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» про отримання ОСОБА_2 заробітку (а.с.56); заява ОСОБА_2 , якою вона дає згоду своєму чоловіку ОСОБА_1 на отримання кредиту в банку АКБ «Індустріалбанк». Заява засвідчена нотаріусом міського нотаріального округу Лозенко В.В. та зареєстрована в реєстрі за № 5633 від 25.10.2007 року (а.с.45); заява відповідача-1 про реструктуризацію кредити від 24.11.2014 року, в якій ОСОБА_1 зазначає, що отримав кредит на придбання нерухомості, сплачує кредитні платежі, має двох неповнолітніх дітей та дружину (а.с.124).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки встановлені вище обставини свідчать про отримання та використання відповідачем ОСОБА_1 коштів за Кредитним договором в інтересах сім`ї, є відповідна згода відповідача ОСОБА_2 на укладення кредитного договору, отже Кредитний договір є таким, що створив обов`язки для другого з подружжя, а тому підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором солідарно з відповідачів.

Враховуючи те, що розмір нарахованої позивачем неустойки значно перевищує розмір завданих позивачу збитків, суд першої інстанції зменшив розмір пені до 1500,00 доларів США.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду, колегія суддів не може.

Частинами 1 та 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та в установлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

02 вересня 2016 року банком направлено вимогу до ОСОБА_1 про дострокове повернення кредиту, у строк, що не перевищує 30 днів, з моменту направлення цієї вимоги. Зі змісту якої вбачається, що банк вимагав повернення кредиту в сумі 10674,13 доларів США. Заборгованість зафіксована у вимозі станом на 02.08.2016 року.

Отже, направивши відповідачу повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї суми заборгованості, банк змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором з 22 жовтня 2027 року на 02 жовтня 2016 року, а тому кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нараховувати та стягувати з відповідача відсотки за кредитним договором.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначене відповідає правовій позиції викладені в постанові Верховного Суду України від 14.02.2018 у справі №61-2404св18 та постанові Великої Палати Верховного Суду України від 28.03.2018 у справі №14-10цс18.

Враховуючи наведене, Кредитний договір припинив свою дію починаючи з 03.10.2016 року (строку виконання досудової вимоги), а позивач втратив право на нарахування процентів, починаючи з цієї дати, на що суд першої інстанції не звернув уваги.

Позивач не надав розрахунок станом на 03.10.2016 року, однак відповідач визнав заборгованість в розмірі 10674,13, з яких: 2274,13 доларів США - прострочена заборгованість та строкова заборгованість за кредитом - 8400,00 доларів США;

На підставі наявних в матеріалах справи доказів, колегія суддів вважає, що прострочена заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, станом на 03.10.2016 року, становить 609,31 доларів США.

Заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом не підтверджена відповідними доказами, а тому її неможливо визначити, а відтак вона є такою, що не підлягає стягненню.

Крім того, вирішуючи вимогу про стягнення пені, суд першої інстанції, дійшов помилкового висновку про її стягнення в іноземній валюті.

Згідно ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»).

Згідно ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений ст.. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При цьому ст. 4 зазначеного Закону встановлено, що розмір пені не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Виходячи із того, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, тобто встановлення максимального розміру пені пов`язано з розміром облікової ставки Національного банку України, а чинним законодавством України Національному банку України не надано повноважень на встановлення облікової ставки для іноземної валюти, то пеня має розраховуватись лише у грошовій одиниці України - гривні.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині стягнення суми пені підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції пеня стягнута в іноземній валюті, що чинним законодавством не передбачено.

Суд першої інстанції зменшив пеню з 15140,63 доларів США до 1500 доларів США, застосувавши положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, курс НБУ валюти кредиту на дату розрахунку становив 26,31 грн.

Таким чином, з відповідача на користь банку підлягає стягненню пеня в сумі: 1500 доларів США*26,31 грн. = 39465 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо солідарного стягнення заборгованості з дружини ОСОБА_1 , колегія суддів відхиляє, оскільки банком надані відповідні докази та перевірені судом апеляційної інстанції, а саме, що кредитний договір укладений ОСОБА_1 в інтересах сім`ї, про свідчить такі докази: свідоцтво про одруження НОМЕР_3 від 05.09.1998 року (а.с. 123); заява анкета на отримання кредиту від 17.10.2007 року на придбання житлового будинку (а.с.23); заява ОСОБА_2 , якою вона дає згоду своєму чоловіку ОСОБА_1 на отримання кредиту в банку АКБ «Індустріалбанк». Заява засвідчена нотаріусом міського нотаріального округу Лозенко В.В. та зареєстрована в реєстрі за № 5633 від 25.10.2007 року (а.с.45); заява відповідача-1 про реструктуризацію кредити від 24.11.2014 року, в якій ОСОБА_1 зазначає, що отримав кредит на придбання нерухомості, сплачує кредитні платежі, має двох неповнолітніх дітей та дружину (а.с.124).

За кредитним договором банк передав ОСОБА_1 грошові кошти у власність, які, згідно з вимогами ст. 60 СК України, стають об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч. 4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Частиною 1 ст. 190 ЦК України передбачено, що під майном слід розуміти, окрему річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Таким чином, об`єктом прав спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов`язки. Договір укладений одним із подружжя, створює обов`язки для другого подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім`ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім`ї.

За умовами договору, метою отримання ОСОБА_1 коштів у кредит було використання їх у споживчих цілях, а тому боргові зобов`язання перед позикодавцем несуть солідарно, як позичальник, так і відповідачка-2, а не тільки той із них, хто підписав кредитний договір, в силу неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Отже, виходячи з наведених вище положень закону, встановлених обставин та досліджених доказів є всі підстави вважати про наявність у відповідачки - 2 солідарного обов`язку боржника у виконанні зобов`язання, що виникло із кредитного договору.

Крім того, суд першої інстанції помилкового стягнув судові витрати з відповідачів солідарного.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно до положень ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до положень п. 35 Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині солідарного стягнення судових витрат та ухвалення в цій частині нового рішення про стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат з урахуванням частково задоволених позовних вимог ( 11283,44 доларів США * 26,31 грн. = 296867,30 грн. + 39465 грн. = 336332,60 грн. * 1,5% = 5044,98 грн. ) по 2522,49 грн. з кожного.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає за можливе задовольнити частково апеляційну скаргу, змінивши рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості, Скасувавши рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені, визначивши суму пені у гривні, а також судового збору.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, згідно ст.141 ЦПК України, з позивача на корить ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 9982,41 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2019 року змінити, зменьшивши суму заборгованості за кредитним договором № KRI/0900/435/07 від 25.10.2007 стягнутої солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «ІНДУСТРІАЛБАНК» з 15289,05 доларів США до 11283,44 доларів США, яка складається з: 2274,13 доларів США - прострочення заборгованості за кредитом; 8400 доларів США - строкова заборгованість за кредитом; 609,31 доларів США - прострочена заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом;

Скасувати рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2019 року в частині стягнення пені.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «ІНДУСТРІАЛБАНК» пеню за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків за користування кредитом у розмірі 39465 грн.

Скасувати рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2019 року в частині солідарного стягнення судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «ІНДУСТРІАЛБАНК» судовий збір по 2522,49 грн. з кожного.

Стягнути з публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «ІНДУСТРІАЛБАНК» на корить ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 9982,41 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді