ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Херсон

Номер справи: 663/1945/15-ц

Номер провадження: 22-ц/819/1858/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Бездрабко В.О.,

Приходько Л.А.,

секретар Кутузова А.В.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданнів м. Херсоні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 18 листопада 2015 року, у складі судді Ведмідської Н.І., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі - ТОВ «Кредекс Фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 12 лютого 2011 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Платинум банк» (далі - ПАТ «Платинум банк») укладено кредитний договір № 1755/1751SFPRP7 на суму 5 027,46 грн строком до 12 лютого 2014 року. 12 лютого 2011 року між цими ж сторонами укладено кредитний договір № 1756/1751SFPR7 на суму 2 279,91 грн строком до 12 серпня 2013 року.

Згідно з договорами факторингу від 26 липня та 26 вересня 2012 року право вимоги за вказаними договорами набуло Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» (далі - ТОВ «ФК «Бізнесфінанс»), яке відступило це право Товариству з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів») на підставі договору факторингу від 08 жовтня 2012 року. ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу від 08 травня 2015 року відступило права за вказаними договорами ТОВ «Кредекс Фінанс».

Таким чином, позивач набув право вимоги за договором від 12 лютого 2011 року № 1755/1751SFPRP7, заборгованість за яким станом на 23 червня 2015 року становить 4 190,80 грн, з яких: 3 196,50 грн - заборгованість за основною сумою кредиту; 453,00 грн - заборгованість за відсотками; 541,30 грн - пеня, яку позивач просив стягнути з відповідача.

Позивач таким же чином набув право вимоги за договором від 12 лютого 2011 року № 1756/1751SFPR7, за яким заборгованість станом на 23 червня 2015 року становить 1 686,10 грн, з яких: 1 189,90 грн - заборгованість за тілом кредиту; 272,00 грн - заборгованість за процентами; 224,20 грн - пеня, яку позивач просив стягнути з відповідача.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами та вирішити питання про судовий збір.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 18 листопада 2015 року в позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що хоча відповідачем фактично допущені порушення умов обох договорів, у зв`язку з чим виникла заборгованість, однак позов пред`явлено з порушенням позовної давності. Суд першої інстанції дійшов висновку, що за договором від 12 лютого 2011 року № 1755/1751SFPRP7 загальний трирічний строк позовної давності сплинув 11 травня 2015 року, а за договором від 12 лютого 2011 року № 1756/1751SFPR7 загальний трирічний строк позовної давності сплинув 12 червня 2015 року, тоді як виходячи з вихідного номеру в лівому верхньому куті позовної заяви, позов складався 23 червня 2105 року, а додатки до нього посвідчені печатками позивача 22 червня 2015 року, тобто після закінчення строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредекс Фінанс» вказує, що судом першої інстанції не враховано, що перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту), про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення яким задовольнити позовні вимоги ТОВ «Кредекс Фінанс».

Справа переглядається судом апеляційної інстанції вдруге. Постановою Верховного Суду від 25 вересня 2019 року за результатами розгляду касаційної скарги ТОВ «Кредекс Фінанс» ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 13 січня 2016 року про залишення без змін рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 18 листопада 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи до судового засідання не з`явились.

ТОВ «Кредекс Фінанс» повідомлено про розгляд справи відповідно до положень ч.6 ст.128 ЦПК, шляхом направлення судових повісток про виклик на електронну адресу.

ОСОБА_1 судові повістки про виклик до суду на 04.12.2019 року та 18.12.2019 року відмовилась одержувати, що підтверджується відміткою Укрпошти на поштовому відправленні, та, відповідно до положень ч.9 ст.131 ЦПК України, вважається повідомленою.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що 12 лютого 2011 року між ПАТ «Платинум банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1755/1751SFPRP7 на суму 5 027,46 грн строком до 12 лютого 2014 року. Згідно з пунктом 1.1.1 договору сума кредиту становить 5 027,46 грн, строк кредитування - 36 місяців, тобто до 12 лютого 2014 року; фіксована процентна ставка за користування кредитом - 0,0001 %; комісія за надання кредиту - 319,60 грн; комісія за обслуговування кредиту - 151,00 грн. (а. с. 11). Платежі здійснюються згідно з графіком за ануїтетною формою погашення.

Відповідно до пункту 6.3 договору у разі прострочення сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,3 % від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії за обслуговування кредиту, та/або від несплаченої частини суми кредиту за кожний день прострочення.

Згідно розрахунку позивача станом на 23 червня 2015 року заборгованість становить 4 190,80 грн з яких: 3 196,50 грн - заборгованість за основною сумою кредиту, 453,00 грн - заборгованість за відсотками, 541,30 грн - пеня.

Згідно з розрахунку заборгованості за вказаним договором останній платіж відповідачкою здійснено 12 квітня 2012 року в сумі 11,00 грн. Оплата наперед за травень 2012 року відповідачкою не здійснювалась. Таким чином, виходячи з умов договору, в травні 2012 року вона мала сплатити черговий платіж з 04 по 09 число. Враховуючи, що 09 травня 2012 року є святковим днем, строк платежу настав 10 травня 2012 року.

Отже 11 травня 2012 року настав перший день прострочення платежу.

12 лютого 2011 року між відповідачем та ПАТ «Платинум банк» укладений кредитний договір № 1756/1751SFPR7. Згідно з пунктом 1.1.1. договору: сума кредиту 2 279,91 грн; строк кредитування 30 місяців, тобто до 12 серпня 2013 року; фіксована процентна ставка за користування кредитом - 0,0001 %; комісія за надання кредиту - 151,60 грн; комісія за обслуговування кредиту - 68 грн(кредит № 1). Платежі здійснюються згідно графіку (додаток № 1).

Відповідно до пункту 5.3 договору у разі прострочення сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,3 % від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії за обслуговування Кредиту, та/або від несплаченої частини суми кредиту за кожний день прострочення.

Згідно розрахунку позивача станом на 23 червня 2015 року заборгованість за вказаним кредитом становить: 1 686,01 грн, з яких: 1 189,09 грн - заборгованість за тілом кредиту; 272,00 грн - заборгованість по процентам; 224,2 грн - пеня.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за вказаним договором останній платіж відповідачкою здійснено 14 травня 2012 року в сумі 26,00 грн. При цьому оплата наперед за червень 2012 року відповідачем не здійснювалась. Таким чином, виходячи з умов договору, в червні 2012 року вона мала сплатити черговий платіж з 04 по 09 число. Враховуючи, що 09 червня 2012 року є суботою, строк платежу настав 11 червня 2012 року.

Отже 12 червня 2012 року настав перший день прострочення платежу.

Під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 подала заяву про застосування строків позовної давності та просила відмовити в задоволенні позову в зв`язку зі зверненням позивача до суду з пропуском строку позовної давності. (а.с.59)

Відповідно до положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки. Спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. Отже, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зістаттею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Аналогічні висновки сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі№ 6-167цс14, від 03 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) для забезпечення прогнозованості правозастосовної практики не встановила підстав для відступлення від наведених висновків, а тому вони підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Оскільки кредитними договорами № 1755/1751SFPRP7 від 12 лютого 2011 року та № 1756/1751SFPR7 від 12 лютого 2011 року передбачені щомісячні платежі (додатки № 1 до договорів) тому і строк позовної давності вираховується за кожним із цих платежів.

Позовну заяву направлено до суду першої інстанції 17 липня 2015 року, про що свідчать докази надані банком, зокрема опис вкладення.

Відповідно до положень ст. 264 ЦК України, строк позовної давності переривається з дня пред`явлення позову.

Отже, правильно вираховувати строк позовної давності за кожним окремим платежем згідно додатку № 1 до договору № 1755/1751SFPRP7 в період з 12 серпня 2012 року до 12 лютого 2014 року та згідно з додатком № 1 до договору №1756/1751SFPR7 в період з 12 серпня 2012 року до 12 серпня 2013 року (12 серпня 2012 року + 3 роки = 13 серпня 2015, позовну заяву направлено до суду 17 липня 2015 року, отже в межах строку позовної давності).

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги про безпідставне застосування судом строку позовної давності до щомісячних платежів та відмови в задоволенні позову в повному обсязі є обґрунтованими, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Умовами кредитного договору № 1756/1751SFPR7 від 12 лютого 2011 року встановлена сплата комісії за надання кредиту в сумі 151,60 грн та комісія за обслуговування кредиту в сумі 68 грн. Сплата комісії в сумі 68 грн включена до суми щомісячного платежу разом зі сплатою суми тіла кредиту ( 68 грн + 76 грн = 144 грн).

Умовами кредитного договору № 1755/1751SFPR7 від 12 лютого 2011 року встановлена сплата комісії за надання кредиту в сумі 319,60 грн та комісія за обслуговування кредиту в сумі 151 грн. Сплата комісії в сумі 151 грн включена до суми щомісячного платежу разом зі сплатою суми тіла кредиту ( 151 грн + 140 грн = 291 грн).

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

При цьому, нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, є незаконним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16, та враховується судом.

Враховуючи наведене, позовні вимоги в частині стягнення комісії задоволенню не підлягають.

Згідно Додатку 1 до кредитного договору № 1756/1751SFPR7 від 12 лютого 2011 року (а.с.11) оплата тіла кредиту мала здійснюватись в сумі по 76 гривен до 12 серпня 2013 року. Таким чином, в межах строку позовної давності з відповідача підлягає стягненню 987,91 гривень (з 12.08.2012 року по 76 гривень х 13 місяців). Сума процентів згідно Додатку 1 0 гривень.

Згідно графіку платежів встановленого додатком 1 до кредитного договору № 1755/1751SFPR7 від 12 лютого 2011 року (а.с.15,16) оплата тіла кредиту мала здійснюватись в сумі по 140 гривен до 12 січня 2014 року та 12 лютого 2014 року 127,46 гривень. Таким чином, в межах строку позовної давності з відповідача підлягає стягненню 2787,46 гривень (з 12.08.2012 року по 127,16 гривень х 19 місяців + 127,46 гривень). Сума процентів згідно Додатку 1 0 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту слід відмовити в зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Нарахування відсотків позивачем не доведено. Тому вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № 1755/1751SFPR7 від 12 лютого 2011 року позивачем нарахована пеня в сумі 541, 32 гривень. Нарахування здійснено з 12.04.2011 року по 12.09.2012 року (а.с.50).

Згідно розрахунку заборгованості за договором № 1756/1751SFPR7 від 12 лютого 2011 року позивачем нарахована пеня 224,22 гривень. Нарахування здійснено з 12.05.2011 року по 26.09.2012 року (а.с. 56).

Отже, позивачем пропущено річний строк позовної давності для стягнення пені, і оскільки відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності, це є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені.

Таким чином з ОСОБА_1 на користь на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 1756/1751SFPR7 від 12 лютого 2011 року в сумі 987,91 гривень, заборгованість за кредитним договором № 1755/1751SFPR7 від 12 лютого 2011 року в сумі 2787,46 гривень, всього 3775,37 гривень.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно частини 1 вказаної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи слідує, що позивачем сплачено 803,92 гривень судового збору (243,60 гривен при подачі позову (а.с.4), 268 гривень при подачі апеляційної скарги (а.с.74), 292,32 гривень при подачі касаційної скарги (а.с.106) Оскільки позовні вимоги задоволено на 64,25%, то з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 516,51 гривень.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.1 ч.1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс»задовольнити частково.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 18 листопада 2015 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1756/1751SFPR7 від 12 лютого 2011 року в сумі 987,91 гривень, заборгованість за кредитним договором № 1755/1751SFPR7 від 12 лютого 2011 року в сумі 2787,46 гривень, всього 3775,37 гривень, в решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» витрати по сплаті судового збору в сумі 516,51 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: В.О. Бездрабко

Л.А. Приходько

Повний текст постанови складено 23 грудня 2019 року

Суддя: І.В. Вейтас