Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.09.2019 Справа №607/9131/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливки Л.М.

секретаря судового засідання Хамелко О. Ю.,

представника позивачки адвоката Істеревича Андрія Зіновійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 , у якому просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Крім неї у вказаному житловому будинку зареєстрований також її колишній чоловік відповідач ОСОБА_2 , шлюб із яким розірвано Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 листопада 2018 року. При цьому, впродовж останніх двох років, а саме з 2017 року відповідач не проживає у вказаному житлі, його речі та інше майно у будинку відсутні, жодної участі в оплаті комунальних послуг він не приймає. Разом із цим, позивач вказує, що реєстрація відповідача у належному їй на праві власності житловому будинку порушує її права як власника даного житла. Посилаючись на наведене просила позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Істеревич А.З. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.

Відзиву на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 не подавав.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За положеннями ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Судом установлено:

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 29 серпня 2013 року Реєстраційною службою Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області, індексний номер 8678868, житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_1 .

Вказане стверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29 серпня 2013 року, індексний номер витягу 8678933.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №817 виданої 08 серпня 2018 року, за відомостями Великоглибочецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований по АДРЕСА_1 з 04 червня 2014 року по теперішній час.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 листопада 2018 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Актом опитування свідків від 08 серпня 2018 року складеним в присутності сільського голови Зарівної Н.І. та свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 стверджується, що ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 але не проживає протягом двох років, про що стверджують свідки: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 вказала, що є сусідкою позивачки ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 у належному ОСОБА_1 житловому будинку не бачила протягом двох з половиною років, інформація про його місце проживання їй не відома.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що проживає неподалік позивачки ОСОБА_1 , колишній чоловік позивачки ОСОБА_2 понад два роки не проживає по АДРЕСА_1

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першої статті 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Частиною другою статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

При цьому, таких домовленостей між сторонами спору не існувало.

У п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 роз`яснено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК України). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

При розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, колишніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї колишнього власника житла.

З урахуванням того, що позивач - власник квартири, а відповідач її колишній чоловік (колишній член сім`ї власника житлового приміщення), який був зареєстрований у цій квартирі, слід застосувати положення ст.405 ЦК України.

Наведена позиція узгоджується з практикою Верховного Суду, зокрема з позицією, викладеною у постанові від 10 травня 2018 року у справі № 509/1916/16-ц.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 , будучи зареєстрованим у житловому будинку АДРЕСА_1 на протязі двох років не проживає у вказаному помешканні, його речі та майно там відсутні, участі у сплаті комунальних послуг з утримання квартири не приймає.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень.

Жодних доказів на спростування викладених у позові обставин стороною відповідача суду не надано.

Також, вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 81, 141 , 259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 768,40 гривень сплаченого судового збору .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 26 вересня 2019 року.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка