Справа № 459/2323/19
Провадження № 2/459/1043/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі головуючого судді Новосад М.Д.

з участю секретаря судових засідань Шульган Л.І.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ :

22.08.2019 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом. В його обґрунтування послалась на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 05.06.1999 року. Рішенням суду від 05.07.2019 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу у них є двоє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Протягом останнього року відповідач проживає окремо. Діти проживають з нею та перебувають фактично на її утриманні. Молодший син навчається в школі, має проблеми зі здоров`ям, постійно відвідує лікарів пульмунолога, окуліста та психоневролога. Старший син навчається на денній формі навчання у Національному університеті «Львівська Політехніка» та не має можливості працювати. Відповідач не допомагає матеріально. Вона працює директором Вищого професійного училища №11 м.Червонограда, отримує постійний дохід, однак цих коштів не достатньо для забезпечення усіх матеріальних потреб дітей. Тому просить позов задовольнити та стягувати з відповідача аліменти на сина ОСОБА_5 у розмірі 3000 грн. щомісячно до його повноліття та аліменти на час навчання сина у розмірі 3000 грн. щомісячно до закінчення навчання.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала.

Відповідач позов визнав частково. Пояснив, що він припинив підприємницьку діяльність, має нестабільний заробіток, отримує дохід у розмірі 4500 грн..Вказав, що заявлений позивачкою розмір аліментів на молодшого сина є завищеним, згідний сплачувати щомісячно 1500 грн. на його утримання. Позовні вимоги про стягнення коштів на час навчання старшого сина не визнав, вважає, що останній має можливість працювати самостійно.

Вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.06.1999 року, який було розірвано на підставі рішенням суду від 05.07.2019 року.

Від шлюбу у них є двоє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей.

Копіями медичних документів та довідкою ЛКК стверджується, що син сторін ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку, часто хворіє, потребує періодичного звернення за медичною допомогою, обстеження та лікування, що вимагає значних матеріальних затрат.

Як вбачається із копії акту ВК ЧМР КП «Червонограджитлокомунсервіс» від 24.07.2019 року діти проживають із позивачкою по АДРЕСА_1 .

Згідно із довідкою №32 від 18.07.2019 року син сторін ОСОБА_4 з є студентом першого курсу денної форми навчання Національного університету «Львівська Політехніка». Кінцевий термін навчання 30.06.2019 року. З 01.07.2019 року стипендії не отримує.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 Сімейного кодексу України).

Згідно зі ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ) до усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України).

Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька і у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 Кодексу передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Положеннями п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Як роз`яснено п.20 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом встановлено, що позивачка перебуває у скрутному матеріальному становищі, так як самостійно несе витрати на утримання дітей.

Відповідач проживає окремо, однак добровільно матеріальної допомоги синам не надає.

Враховуючи вищенаведене, виходячи з принципів розумності та справедливості, обставин, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби неповнолітньої дитини, а також дитини яка навчається та не отримує стипендії, іншого заробітку немає, беручи до уваги те, що відповідач працює, має дохід, суд дійшов висновку про можливість стягнення з відповідача починаючи з 22.08.2019 року (дня звернення з позовом до суду) аліментів на молодшого сина ОСОБА_5 у розмірі 2000 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону до його повноліття та 1000 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону на час навчання сина ОСОБА_6 по ІНФОРМАЦІЯ_3 (дата закінчення навчання згідно довідки), але не більше, як до досягнення ним 23-річного віку.

Тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь Державної судової адміністрації України підлягає стягненню судовий збір за кожну вимогу.

Керуючись ст. ст. 12, 263-265, 268, 273,280-282 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РОНКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 )аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.08.2018 року до його повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РОНКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 )аліменти на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць на період навчання, починаючи з 22.08.2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1536,80 грн..

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 17.12.2019 року.

Суддя: М. Д. Новосад