Провадження № 2/344/3395/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

11 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Домбровської Г.В.,

при секретарі с/з: Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка представляє інтереси неповнолітньої дитини: ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_3 , (надалі - «Відповідач»), третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення ОСОБА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом оголошення на сайті суду.

Представник третьої особи подала заяву про розгляд справи у відсутності уповноваженого представника, щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

Між сторонами 28.07.2007 року зареєстровано шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 народився чин ОСОБА_2 . ( а.с.13).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , шлб між сторонами розірвано 25.08. 2010 року, про що зроблено актовий запис №457. ( а.с. 14).

Позивач в позовній заяві зазначає, що з моменту розлучення батько дитини, ОСОБА_3 , фактично не брав участі у вихованні дитини.

Відповідач перебуваючи у шлюбі постійно проводив час з друзями, оформив багато кредитів на своє ім`я, оскільки грав у азартні ігри, кошти використовував на власні потреби, а не на утримання і виховання дитини. Відповідач підтримував відносини з іншою жінкою, не займався сім`єю, вихованням сина, а всі кошти витрачав на власні потреби, забрав золоті прикраси, в тому числі обручку, з метою продажу і кошти витратив на свої потреби.

15.04.2010 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач вкрай рідко почав навідуватись до дитини 1, 2 рази на рік, при чому Відповідач при зустрічах з сином переважно виясняв стосунки з Позивачем, давав дитині брехливі обіцянки, що негативно впливало на дитину, травмувало її. Відповідач навіть не дав дозволу, щоб дитина з матір`ю поїхали на море, на літній відпочинок, в результаті чого Позивач змушена була звернутись до суду за дозволом на виїзд дитини за кордон на відпочинок. Відповідач поїхав у Францію, навіть не попрощавшись з дитиною, нічого не пояснив. Дитина знову травмувалась, Відповідач рідко до дитини дзвонив, давав порожні обіцянки. Відповідач у Франції створив нову сім`ю, Відповідач не сплачує аліменти на утримання сина. Дитина, побачивши весільні фотографії батька не захотіла більше з ним спілкуватись.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в січні 2019 року переведений в НВК «Школа гімназія №3», Відповідач про це нічого не знає, оскільки дитиною не цікавиться. Дитина з раннього віку відвідує різні гуртки, на даний час займається джиу-джитсу, є членом скаутської організації ПЛАСТ, дитина відвідує різні цікаві заходи, їздить на відпочинки з метою оздоровлення, всі фінансові питання вирішує Позивач.

ОСОБА_1 уклала трудовий договір з міжнародною компанією «Фаєрворкс компані», тому має можливість утримувати дитину. За останні 10 років, Відповідач жодного разу не привітав дитину з днем народження, не подарував жодного подарунку, не брав участі у святкових заходах в закладах дошкільної освіти, не відвідував жодних батьківських зборів.

Посилаючись на те, що Відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дитини, Позивач звернулась до суду з даним цивільним позовом про позбавлення батьківських прав.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із частиною 4 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина 5 статті 19 Сімейного кодексу України).

Відповідно до Витягу з рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 14 листопада 2019 року № 1355 «Про розгляд питань органу опіки та піклування» виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За змістом частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статей 141, 180 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Статтею 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз`яснення Пленуму Верховного Суду України і з`ясовує які безсумнівні докази свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов`язками, чи вживалися до нього заходи реагування, а також досліджує соціально-побутових умов життя та матеріального становища відповідача.

В ході розгляду справи Судом встановлено, що Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки щодо спілкування та виховання дитини.

У висновку щодо доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав від 14.11.2019 року №1355 зазначено, що Позивач відповідно до довідки ТОВ «ЕКТОС-ІФ» від 05.09.2019 року №46 прийнята на роботу на посаду менеджера зі збуту з 03.09.2019 року. Під час спільного проживання Відповідач не займався вихованням сина, вільний час проводив з друзями, що ставало причиною конфліктів. На даний час Відповідач проживає у Франції та створив іншу сім`ю. Відповідно до довідки Івано-Франківського НВК «Школа гімназія №3» від 13.06.2019 року, ОСОБА_2 навчається в даному закладі з 11.01.2019 року, за період навчання дитиною постійно опікувалася мама. Батько, ОСОБА_3 не бере участі у вихованні дитини. З його боку повністю відсутня відповідальність за дитину. Під час бесіди про рідного батька у дитини простежується підвищений рівень тривожності та образа на нього, дитина вказує на відсутність бажання бачитися та спілкуватися з батьком, мріє про щасливу сім`ю, хорошого батька, з яким у нього будуть нормальні взаємовідносини.

Батька дитини, ОСОБА_3 , було запрошено в службу у справах дітей рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак лист повернувся за закінченням терміну зберігання.

19.09.2019 року під час роботи міжвідомчої робочої групи з питань захисту прав дітей на території м. Івано-Франківська здійснено виїзд за адресою реєстрації батька. Двері відчинив ОСОБА_5 , який представився батьком ОСОБА_3 , його повідомлено про розгляд даного питання та запрошено на засідання.

Працівниками служби у справах дітей було здійснено телефонний дзвінок на номер ОСОБА_3 у мережі Whats App, запропоновано надати письмові пояснення щодо даного питання та важливі на його погляд документи на електронну адресу служби, однак жодної інформації від ОСОБА_3 не надійшло. 08.10.2019 року у телефонному режимі відповідач повідомив, що надасть письмові пояснення та копії виписок грошових переказів до 12.00 год. 09.10.2019 року.

09.10.2019 року дане питання розглядалось повторно у присутності матері та дідуся по лінії батька. Батько дитини на засіданні був відсутній, оскільки перебуває у Франції на роботі. Подав до служби письмове пояснення, у якому повідомив, що заперечує щодо позбавлення його батьківських прав стосовно сина ОСОБА_2 . ОСОБА_3 не надав у службу у справах дітей жодного документу, який би підтверджував погашення заборгованості по аліментах сплачених на утримання сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною 6 статті 19 СК України визначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд, враховуючи конкретний зміст висновку органу опіки та піклування (Витяг з рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 14 листопада 2019 року № 1355 «Про розгляд питань органу опіки та піклування»), вважає його повним, всебічним та достатньо обґрунтованим, оскільки в ході розгляду даної цивільної справи викладені в ньому обставини у відповідній частині знайшли своє підтвердження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є обгрунтованим, таким, що відповідає інтересам дитини та підлягає задоволенню.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 164, 165 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 3, 6, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 133, 137, 141, 222, 224, 258-259, 263-268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , яка представляє інтереси неповнолітньої дитини: ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав,- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 жителя АДРЕСА_1 батьківських прав щодо неповнолітньої дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Івано-Франківський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Домбровська Г.В.

Повний текст рішення складено і підписано 17.12.2019 року.