Дата документу 06.02.2019 Справа № 310/5980/13-ц
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 310/5980/13Головуючий у 1-й інстанції Черткова Н.І. Повний текст рішення складено 02.11.2018 року.
Пр. № 22-ц/807/659/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

за участі секретаря Бєлової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 жовтня 2018 року у справі за позовом Бердянського місцевого прокурора в інтересах держави до Бердянської міської ради, Управління Держземагентства у Бердянському районі Запорізької області, ОСОБА_2, третя особа - реєстраційна служба Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації та повернення земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

10.06.2013 року Бердянський міжрайонний прокурор, в інтересах держави, звернувся до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 1-10), який в подальшому уточнив (т.с. 1 а.с. 78-87) та в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати п.5.46 рішення сімдесят восьмої сесії Бердянської міської ради Запорізької області п'ятого скликання № 38 від 28.01.2010 року «Про передачу в оренду, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок;

- визнати недійсним державний акт на право власності серії НОМЕР_1 на земельну ділянку площею 0,1 га., виданого на ім'я ОСОБА_2 для ведення індивідуального дачного будівництва в місті Бердянську по АДРЕСА_1. Вартістю 53000 грн.;

- зобов'язати Управління Держземагентства у Бердянському районі скасувати запис №54 від 16.04.2010 про державну реєстрацію державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2 виданого на ім'я ОСОБА_2;

- зобов'язати Управління Держземагентства у Бердянському районі скасувати державну реєстрацію земельної ділянки. Розташованої по АДРЕСА_1 шляхом закриття Поземельної книги на земельну ділянку по АДРЕСА_1;

- зобов'язати ОСОБА_2 повернути земельну ділянку вартістю 53000 грн., площею 0,1 га., яка знаходиться на АДРЕСА_1 Запорізької області, межі якої визначені в державному акті на право власності на землю серії НОМЕР_1 виданого ОСОБА_2, територіальній громаді м. Бердянськ.

В обґрунтування позову зазначав, що п. 5.46 рішення Бердянської міської ради № 38 від 28.01.2010 року «Про передачу в оренду, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» затверджено проект відведення земельної ділянки та передано ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1 га, розташовану по АДРЕСА_1 для індивідуального дачного будівництва в межах норм безоплатної приватизації.

На підставі зазначеного рішення 16.04.2010 року за ОСОБА_2 проведена державна реєстрація за № 54 державного акту на право власності серії НОМЕР_1 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2

Позивач вказав, що в ході прокурорської перевірки було встановлено, що згідно Генерального плану м. Бердянська, затвердженого рішенням Бердянської міської ради № 8 від 25.06.2009 року, зазначені у рішенні території запроектовані для розміщення оздоровчих установ та установ відпочинку, зелених насаджень загального користування, громадських центрів.

Відповідно до п.3.39 ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень» - будівництво нових дачних районів в межах міських населених пунктів не допускається. Перевіркою також встановлено, що станом на час прийняття Бердянською міською радою рішення № 38 від 28.01.2010 року «Про передачу в оренду, продовження терміну розробки проекту відведення, та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» посадовими особами виконкому міськради не розроблена та відповідно Бердянською міською радою не затверджена, передбачена Законом України «Про планування і забудову територій» містобудівна документація м. Бердянська, а саме відсутні детальні плани територій окремих районів міста, зокрема території Бердянської коси. Таким чином, за відсутності містобудівної документації м. Бердянська прийняття рішень щодо планування, забудови, проектування та будівництва об'єктів житлово-цивільного та виробничого призначення, впорядкування та благоустрою території Бердянської коси, неможливо.

Також, під час винесення спірного рішення суттєво порушено порядок надання земельних ділянок у власність.

Позивач зазначив, що рішенням Бердянської міської ради № 38 від 28.01.2010 р. затверджено проекти відведення та передано у власність земельні ділянки для індивідуального дачного будівництва з порушенням вимог ст.ст.51,118,123 ЗУ України, ст.ст.88, 90 Водного кодексу України, ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» без проведення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації, чим грубо порушено вимоги законодавства та не дотримано порядок набуття права власності на землю.

За таких обставин прокурор прийшов до висновку, що Бердянська міська рада під час прийняття рішення № 38 від 28.01.2010р. грубо порушила положення чинного законодавства в частині підстав та порядку надання земельних ділянок у власність, визначених Конституцією та ЗК України і не мала права надавати у власність громадянам земельну ділянку по АДРЕСА_1.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2014 року (суддя Ліхтанська Н.П. т.с. 1 а.с. 241-245) позов прокурора в інтересах держави у цій справі задоволено частково:

-визнано недійсним підпункт 5.46 пункту 5 рішення Бердянської міської ради від 28 січня 2010 року № 38 «Про передачу в оренду, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок», яким передано у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1 га для ведення індивідуального дачного будівництва;

-визнано недійсним державний акт на право власності серії НОМЕР_1 на зазначену земельну ділянку та скасовано його державну реєстрацію;

-зобов'язано управління Держземагентства у Бердянському районі Запорізької області скасувати державну реєстрацію спірної земельної ділянки,

-зобов'язано ОСОБА_2 повернути зазначену земельну ділянку територіальній громаді м. Бердянська.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 27 серпня 2014 року (судді Боєва В.В., Коваленко А.І., Денисенко Т.С. т.с. 2 а.с. 70-73) апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2014 року у цій справі скасовано та ухвалено нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року (т.с. 2 а.с. 98-100) касаційну скаргу заступника прокурора Запорізької області задоволено частково; рішення апеляційного суду Запорізької області від 27 серпня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 08 квітня 2015 року (судді Трофимова Д.А., Крилова О.В., Осоцький І.І. т.с. 2 а.с. 149-161) апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково; рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2014 року в частині задоволення позовних вимог про скасування запису про державну реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку та зобов'язання управління Держземагентства у Бердянському районі Запорізької області скасувати державну реєстрацію спірної земельної ділянки скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог у цій частині відмовлено; в іншій частині рішення по цій справі залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2015 року (т.с.2 а.с. 214-216) касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, відхилено, рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2014 року із урахуванням змін, внесених рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 08 квітня 2015 року, та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 08 квітня 2015 року залишено без змін.

Постановою судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 травня 2016 року (т.с. 2 а.с. 273-275) у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2014 року, рішення Апеляційного суду Запорізької області від 08 квітня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2015 року відмовлено.

Постановою судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15 листопада 2017 року (т.с. 3 а.с. 38-41) заяву ОСОБА_2 задоволено частково; рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2014 року, рішення Апеляційного суду Запорізької області від 8 квітня 2015 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2015 року скасовано в частині задоволених позовних вимог; справу в цій частині передано до новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 жовтня 2018 року (суддя Черткова Н.І. т.с. 3 а.с.164-176) позов Бердянського місцевого прокурора в інтересах держави задоволено у повному обсязі.

Визнано недійсним п.5.46 рішення сімдесят восьмої сесії Бердянської міської ради п'ятого скликання № 38 від 28.01.2010 року "Про передачу в оренду, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу а розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок".

Визнано недійсним державний акт на право власності серії НОМЕР_1 на земельну ділянку, площею 0,1 га, виданого на ім'я ОСОБА_2 для ведення індивідуального дачного будівництва в АДРЕСА_1, вартістю 53000,00 грн.

Зобов'язано Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області скасувати запис № 54 від 16.04.2010 року про державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2 виданого на ім'я ОСОБА_2

Зобов'язано Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_2 повернути земельну ділянку, площею 0,1 га, вартістю 53000,00 грн., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 Запорізької області, межі якої визначені в державному акті на право власності на землю серії НОМЕР_1, виданому ОСОБА_2, територіальній громаді м. Бердянська.

Стягнуто на користь держави з Бердянської міської ради Запорізької області, ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 121,80 грн. з кожного.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі (т.3 а.с.1182-187) просила рішення суду першої скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (т.с. 3 а.с.190).

З 15.12.2017 року набрав законної сили ЦПК України в новій редакції, саме нормами останнього при ухваленні оскаржуємого рішення у цій справі правильно керувався суду першої інстанції, саме нормами останнього має керуватись та керується також апеляційний суд при апеляційному перегляді цієї справи.

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 3 а.с.201) апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, справу призначено до апеляційного розгляду (т.с. 3 а.с. 203).

Прокурор подав відзив на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі (т.с. 3 а.с. 249-230).

Інші учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

06 лютого 2019 року від прокурора через канцелярію апеляційному суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів цієї справи судових рішень (т.с. 3 а.с. 234-249).

У судове засідання 06 лютого 2019 року належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи, у тому числі відповідач ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 (т.с. 3 а.с. 213), що узгоджується із вимогами ст. 130 ч.5 ЦПК України, не з'явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання всіх учасників цієї справі і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи…, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що всі учасники цієї справи із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодились, останнє в апеляційному порядку не оскаржували, окрім відповідача ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами і вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право:

-залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п.1),

-скасувати судове рішення .. частково і у відповідній частині закрити провадження у справі…частково (п. 4).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу вимог ст. 377 ч. 1 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку…частково з закриттям провадження у справі…з підстав, передбачених ст. 255…цього Кодексу.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 315, 354 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, та виходив із обґрунтованості та доведеності всіх раніше заявлених ним позовних вимог позивача у цій справі.

Проте, із такими висновками суду першої інстанції у цій справі можна погодитись лише частково з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає лише частково.

Так, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що на новий розгляд на підставі постанови Верховного Суду України від 15 листопада 2017 року (т.с. 3 а.с. 38-41) до суду першої інстанції надійшли не всі позовні вимоги позивача у цій справі, що були раніше ним заявлені, а лише ті, що були задоволені рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2014 року (т.с. 1 а.с. 241-245), в незмінній частині з урахуванням рішення Апеляційного суду Запорізької області від 8 квітня 2015 року (т.с. 2 а.с. 149-161) та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2015 року (т.с. 2 а.с. 149-161).

Так, встановлено, що рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 08 квітня 2015 року (судді Трофимова Д.А., Крилова О.В., Осоцький І.І.) апеляційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено частково; рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2014 року в частині задоволення позовних вимог про скасування запису про державну реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку та зобов'язання управління Держземагентства у Бердянському районі Запорізької області скасувати державну реєстрацію спірної земельної ділянки скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог у цій частині відмовлено; в іншій частині рішення по цій справі залишено без змін.

При вищевикладених обставинах, Верховним Судом України постановою від 15 листопада 2017 року на новий розгляд до суду першої інстанції не направлялась дана справа в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача про скасування запису про державну реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку та зобов'язання управління Держземагентства у Бердянському районі Запорізької області скасувати державну реєстрацію спірної земельної ділянки.

В цій частині рішення Апеляційного суду Запорізької області від 08 квітня 2015 року (судді Трофимова Д.А., Крилова О.В., Осоцький І.І. т.с. 2 а.с. 149-161) набрало законної сили ще 08 квітня 2015 року та було чинним на час ухвалення судом першої інстанції у цій справі оскаржуємого рішення судом першої інстанції 22 жовтня 2018 року.

Належні допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

В силу вимог ст. 49 ч. 4 ЦПК України у разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмету, підстав позову не допускається.

В силу вимог ст. 255 ч. 1 п. 3 ЦПК України суд … закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду…, ухвалене …з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав…

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 255 ч. 1 п. 3, 377 ч.1 ЦПК України апеляційний суд вважає за необхідне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 жовтня 2018 року у цій справі в частині зобов'язання Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області скасувати запис № 54 від 16.04.2010 року про державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2 виданого на ім'я ОСОБА_2; зобов'язання Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 слід скасувати; провадження у цій справі в частині вказаних позовних вимог слід закрити.

В решті рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим, зокрема в частині задоволення позовних вимог позивача про:

- визнання недійсним п.5.46 рішення сімдесят восьмої сесії Бердянської міської ради п'ятого скликання № 38 від 28.01.2010 року "Про передачу в оренду, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу а розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок";

- визнання недійсним державного акту на право власності серії НОМЕР_1 на земельну ділянку, площею 0,1 га, виданого на ім'я ОСОБА_2 для ведення індивідуального дачного будівництва в АДРЕСА_1, вартістю 53000,00 грн.;

- зобов'язання ОСОБА_2 повернути земельну ділянку площею 0,1 га, вартістю 53000,00 грн., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 Запорізької області, межі якої визначені в державному акті на право власності на землю серії НОМЕР_1, виданому ОСОБА_2, територіальній громаді м. Бердянська.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2.в особі представника ОСОБА_3 є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача у цій справі, викладену в її запереченнях на позов позивача у цій справі, яку вона та її представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Так, судом першої інстанції у цій справі правильно було встановлено, що спірна земельна ділянка площею 0,1 га для ведення індивідуального дачного будівництва в місті Бердянську по вул. Сибірякова 27-г знаходиться в межах законодавчо визначеної ст. 88 ВК України двокілометрової прибережної захисної смуги Азовського моря, має місце порушення вимог ст. 88 ВК України при її відведенні Бердянською міською радою відповідачу ОСОБА_2 п.5.46 рішення сімдесят восьмої сесії Бердянської міської ради Запорізької області п'ятого скликання № 38 від 28.01.2010 року «Про передачу в оренду, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» та видачі державного акту на право власності серії ЯК 822052 на останню, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 21.05.2014 року у справі № 6-16цс14, тому вищезазначений пункт рішення ради оскаржуємим рішенням судом першої інстанції правильно був визнаний незаконним та скасований, державний акт визнаний недійсним та зобов'язано ОСОБА_2 повернути земельну ділянку територіальній громаді м. Бердянська.

Судом першої інстанції також було правильно встановлено, що прокурор з дотриманням загального (трирічного) строку позовної давності звернувся до суду із вищезазначеним позовом до відповідачів у цій справі.

При цьому, останнє не суперечить правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2017 року (т.с. 3 а.с. 38-41), який є обов'язковим для застосування у цій справі судами першої та апеляційної інстанцій при новому розгляді останньої в скасованій частині.

Оскільки, встановлено, що прокурор звернувся до суду із вищезазначеним позовом 10.06.2013 року (т.с. 1 а.с. 1).

Рішення сімдесят восьмої сесії Бердянської міської ради Запорізької області п'ятого скликання № 38 від 28.01.2010 року «Про передачу в оренду, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок», п.5.46 якого стосується відповідача ОСОБА_2, було прийнято Бердянською міською радою 28.01.2010 року.

Проте, мало місце переривання перебігу загального (трирічного) строку позовної давності на підставі ст. 264 ч. 2 ЦК України для звернення прокурора до суду із вищезазначеним позовом до відповідачів у цій справі, коли прокурор 15.11.2010 року звертався до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до одного із відповідачів, а саме: до Бердянської міської ради Запорізької області про скасування інших пунктів цього ж рішення ради № 38 від 28.01.2010 року, в іншій частині, яка у тому числі стосувалась вищезазначеної спірної земельної ділянки, що була передана у подальшому у власність ОСОБА_2 (копія судового рішення т.с. 3 а.с. 235- 240, яке може бути прийняте апеляційним судом до уваги у цій справі, як доказ, передбачений ст. 367 ч.ч. 2,3 ЦПК України, на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 в особі її представника).

В силу вимог ст. 264 ч. 3 ЦПК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Таким чином, прокурор мав право на звернення до суду із вищезазначеним позовом до відповідачів до 15.11.2013 року включно, але звернувся раніше - 10.06.2013 року.

В разі задоволення судом першої інстанції первісних позовних вимог позивача у цій справі (про визнання незаконним та скасування пункту рішення ради), похідні від них позовні вимоги позивача (про визнання недійсним державного акту на земельну ділянку та зобов'язання ОСОБА_2 повернути останню відповідній територіальній громаді) також підлягали задоволенню судом першої інстанції за оскаржуємим рішенням у цій справі.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

Додаткові помилкові висновки суду першої інстанції (щодо відрахування строку позовної давності для подачі позову прокурора у цій справі з травня 2013 року - коли про порушення вимог законодавства при передачі вказаної земельної ділянки дізналась Держсільгоспінспеція тощо) в обґрунтування підстав для задоволення позову позивача у цій справі у вищезазначеній частині не призвели до неправильності вирішення останньої по суті, а тому не можуть бути підставою для скасування правильного по суті у цій справі у цій частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом за результатами розгляду вищезазначеної апеляційної скарги відповідача.

Прокурор мав право на звернення до суду у цій справі із вищезазначеним позовом в інтересах держави. Таке звернення прокурора також відповідає інтересам територіальної громади м. Бердянску Запорізької області. Прокурор не звертався у цій справі із вищезазначеним позовом в інтересах відповідача Бердянської міської ради Запорізької області. Доводи апеляційної скарги відповідача у цій справі у цій частині ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування відповідачів у цій справі і зокрема відповідача ОСОБА_2, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник не надали суду першої інстанції у матеріали цієї справи належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача у цій справі в частині його задоволення.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 в особі її представника ОСОБА_3

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України у цій справі стороною відповідача апеляційному суду надані не були.

Судові рішення інших судів, окрім правових висновків Верховного Суду, в інших справах за участю інших осіб не мають преюдиційного значення для суду для вирішення цієї справи.

При вищевикладених обставинах, апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 слід задовольнити частково; рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 жовтня 2018 року у цій справі в частині зобов'язання Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області скасувати запис № 54 від 16.04.2010 року про державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2 виданого на ім'я ОСОБА_2; зобов'язання Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 слід скасувати; провадження у цій справі в частині вказаних позовних вимог слід закрити; в решті рішення суду першої інстанції у цій справі слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 367-368, 372, 374-377, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 жовтня 2018 року у цій справі в частині зобов'язання Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області скасувати запис № 54 від 16.04.2010 року про державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2 виданого на ім'я ОСОБА_2; зобов'язання Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 скасувати.

Провадження у цій справі в частині вказаних позовних вимог закрити.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 08.02.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.