Провадження №2-п/263/13/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Кулика С.В., при секретарі Чапни А.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05.02.2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені частково. Стягнуто з останньої на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 01.11.2005 року, яка утворилася станом на 31.10.2017 року у розмірі 51878,37 грн., яка складається з наступного: 3868,80 грн. заборгованість за тілом кредиту; 48009,57 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1437,04 грн.

04.01.2019 року ОСОБА_1 подала заяву про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що вона не погоджується з зазначеним рішенням суду, оскільки судом не в повній мірі досліджено факти, що викладені в позовній заяві та мають істотне значення для справи, та посилається на позовну давність. Також, зазначила, що вона не зявилась у судове засідання та не повідомила про причини неявки з поважних на це причин, оскільки повістки про виклик в судове засідання не отримувала. У звязку з наведеними просить скасувати заочне рішення суду від 05.02.2018 року та призначити справу до розгляду у загальному порядку.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить судове засідання провести за її відсутності, свою заяву про перегляд заочного рішення підтримує, на скасуванні заочного рішення наполягає.

Представник позивача у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд заяви про перегляд заочного рішення без її участі, заперечувала проти скасування заочного рішення з підстав, викладених у письмових запереченнях.

У наданих суду письмових заперечення проти заявлених відповідачем вимог позивачем зазначено, що відповідачем не надано доказів поважності причин її неявки у судові засідання та ненадання будь-яких заперечень, клопотань та інших документів щодо розгляду даної цивільної справи. Окрім того, відповідачем в обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення не надано доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що є необхідною умовою (матеріальною) для скасування заочного рішення. Посилання відповідача на неправильність розрахунку заборгованості є неспроможними та не можуть бути взяті до уваги при вирішення питання про скасування заочного рішення, оскільки вказаний письмовий доказ вже був предметом розгляду у судовому засідання та був оцінений судом, для скасування рішення потрібно, щоб докази були новими. Щодо строку позовної давності позивачем у запереченнях зазначено, що за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1, останній відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на карту, видано картку, а сума обовязково мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею в межах строку дії картки. Перебіг позовної давності щодо вимог про повернення кредиту в повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Відповідно до Правил користування карткою строк її дії вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік), картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже строк перевипущеної картки, виданій ОСОБА_1, - до останнього дня 07.2018 року. При цьому позивач звернувся до суду з позовом 30.11.2017 року, тобто до спливу строку позовної давності, У звязку з наведеним, обставини, на які посилається відповідач, не відповідають дійсності.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, ознайомившись з заявою про перегляд заочного рішення, матеріалами цивільної справи № 263/16014/17, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 263/16014/17, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені частково. Стягнуто з останньої на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 01.11.2005 року, яка утворилася станом на 31.10.2017 року у розмірі 51878,37 грн., яка складається з наступного: 3868,80 грн. заборгованість за тілом кредиту; 48009,57 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1437,04 грн.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це.

Так, поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об'єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом направлення повісток рекомендованим листом з повідомленням про вручення, які були повернуті на адресу суду із відміткою «За закінченням терміну зберігання».

Адреса, на яку направлялись судові повістки, відповідає тій, що зазначена заявником у відповідній заяві про перегляд заочного рішення.

Посилання заявника на порушення принципу змагальності при ухваленні рішення суду не приймаються до уваги, адже позивач не використав свого права на участь у судових засіданнях. А відтак, судом було прийнято рішення, на підставі тих доказів, що були наявні у матеріалах цивільної справи. Обовязок по доказуванню лежить на сторонах.

Водночас, з'ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

У відповідності до ч. 3ст. 287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідач при поданні заяви про перегляд заочного рішення не надала доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, і не були враховані судом при ухваленні заочного рішення від 05.02.2018 року.

З урахуванням того, що заявник не надала доказів поважності неприбуття в судові засідання, не зазначила посилання на докази, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи і вплинули б на рішення суду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Крім того, у відповідність до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішеннявід 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

У звязку з наведеним, суд не вбачає посилань відповідача на будь-які докази, які мають істотне значення для справи та не були досліджені судом, оскільки обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є непогодження з винесеним рішення по суті та обґрунтуванням для апеляційної скарги, а тому в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити.

Частиною 4 ст. 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 284-288 ЦПК України, ceд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Роз'яснити заявнику, що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В.Кулик