Справа № 357/1342/19
У Х В А Л А

"07" лютого 2019 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Л. М. терозглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_3, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Здорово» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ціна позову 239 821,19 грн.

Одночасно з позовною заявою до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій представник позивача вказує на те що, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за яким він звернувся до суду. У звязку з цим, представник позивача ОСОБА_1 просив суд постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3.

Оглянувши подану заяву суд вказує на таке.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2,3 ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

За змістом ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Заяву про забезпечення позову передано судді 06 лютого 2019 року.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для застосування заходів забезпечення позову, виходячи з доказів наданих заявником на підтвердження заявлених вимог, суд вказує на таке.

Забезпечення позову це вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Разом з тим, вжиття заходів забезпечення позову є правом, а не обовязком, суду, тому для застосування таких заходів законодавець покладає на позивача низку процесуальних обовязків, неналежне виконання яких виключає можливість застосування судом відповідних заходів.

Відповідно до ч.1,2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В даному випадку, на позивача покладено обовязок довести ту обставину, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Представником позивача не вказано на обєктивні, реальні ризики відчуження відповідачем свого майна з метою уникнення цивільної відповідальності. Заява взагалі не містить необхідності застосування визначених позивачем заходів забезпечення позову. Представник позивача не вказав, чому саме визначені ним способи забезпечення позову мають бути застосовані судом.

Крім того, представник позивача просить накласти арешт на нерухоме майно, яке належить відповідачу, однак при цьому не надає доказів на підтвердження дійсної вартості нерухомого майна станом на теперішній час. За таких обставин, суд позбавлений можливості перевірити співмірність завданої позивачу шкоди, яку він просить стягнути з відповідача, з вартістю майна, на яке представник позивача просить накласти арешт.

Відповідно до п.4 постанови пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З врахуванням встановлених обставин в межах наданих доказів, суд вважає подану заяву не мотивованою, а тому у її задоволенні слід відмовити.

Враховуючи все наведене та керуючись ст.ст.149 -153 ЦПК України, -

-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_4