РІШЕННЯ

іменем України

12 грудня 2019 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Половинки В.О.,

за участю секретаря судового засідання Концур А.І.,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Русінової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Державний реєстратор Сватівської районної державної адміністрації Луганської області Дудник Л.Б. про визнання недійсним договору та про внесення змін до договору оренди землі та скасування державної реєстрації

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір про внесення змін до договору оренди землі зареєстрованого, у Сватівському районному комплексному відділі Луганської регіональної філії ДП центр ДЗК 19 квітня 2005 року за № 240850/12, укладений 03 липня 2015 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон», зареєстрований 15.06.2016 державним реєстратором Дудник Людмилою Борисівною, Сватівської районної державної адміністрації Луганської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 15066575, також просить скасувати державну реєстрацію цього договору.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що він є власником земельної ділянки загальною площею 6,75 га., яка розташована на території Первомайської сільської ради Сватівського району Луганської області. 28.09.2004 між ОСОБА_3 та ТОВ сільськогосподарське підприємство «Нібулон» було укладено договір оренди землі, який був 19.04.2005 року зареєстрований Сватівським районним комплексним відділом Луганської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за № 240850/12. Відповідно до даного договору в оренду відповідачу було передано земельну ділянку площею 6,75 га, кадастровий номер :06:001:0014, яка знаходиться на території Первомайської сільської ради Сватівського району Луганської області. Строк дії договору склав 10 років. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.10.2009 року зареєстрованого в реєстрі № 2156, позивач набув, як спадкоємець, право власності на земельну ділянку, яка раніше належала на праві власності ОСОБА_4 . На державному акті на земельну ділянку серія ЯА № 938980 виданого 04.04.2007 виданий Сватівською районною адміністрацією здійснено запис нотаріуса про реєстрацію права власності за ОСОБА_5 . Право власності на зазначену земельну ділянку за позивачем було зареєстровано 15.06.2016 за № 15066561. 03 січня 2011 року між позивачем та відповідачем була підписана додаткова угода до договору оренди землі від 19.04.2005 року № 240850/12. Дана додаткова угода була зареєстрована у відділі Держкомзему у Сватівському районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 02.12.2011 № 00299. Відповідно до зазначеної додаткової угоди до договору оренди землі було внесено зміни в п.3.1., якими строк дії договору був змінений з 10 років на 13 років. Таким чином, строк дії договору оренди землі від 19.04.2005 склав 13 років, тобто до 19.04.2018. В березні 2018 року позивач звернувся до відповідача з повідомленням, що не має наміру продовжувати договірні відносини та просив повернути йому земельну ділянку. Однак представник відповідача повідомив йому про те, що, нібито, між ним та відповідачем в 03.07.2015 року було укладено договір про внесення змін до договору оренди землі, яким строк дії договору оренди землі від 19.04.2005 № 240850/12 був подовжений до 2025 року. Позивач пояснив представнику відповідача, що у 2015 році ніяких змін не укладав та попросив надати йому змогу ознайомитись з зазначеним договором про внесення змін до договору оренди землі, але йому було відмовлено посилаючись на те, що він, нібито, отримав свій екземпляр при підписанні цього договору. В подальшому адвокатом Цибульником О.С. був направлений на адресу відповідача адвокатський запит № 17/18 від 30.05.2018 року, в якому він просив надати належним чином завірену копію договору про внесення змін до договору оренди землі від 19.04.2005 № 240850/12 укладеного 03.07.2015. 04 червня 2018 року на адресу адвоката була направлено відповідь на адвокатський запит № 237 від 04.06.2018 та додана завірена копія договору про внесення змін до договору оренди землі, зареєстрованого у Сватівському районному комплексному відділі Луганської регіональної філії ДП центру ДЗ 19 квітня 2005 року за № 240850/12, укладений 03 липня 2015 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон», зареєстрований 15.06.2016 року державним реєстратором Дудник Людмилою Борисівною Сватівської районної державної адміністрації Луганської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 15066575. Вивчивши зазначений договір, позивач виявив, що в договорі в розділі підписи сторін в графі орендодавець стоїть підпис, виконаний не ним, а іншою особоюб. Таким чином, він дізнався та зміг ознайомитись з договором про внесення змін до договору оренди землі від 19 квітня 2005 року, тільки в червні 2018 року, коли цей договір йому був наданий адвокатом, тому строк позовної даності ним не пропущений. Вважає, що він не укладав з відповідачем договір про внесення змін до договору оренди землі від 03 липня 2015 року, тому наявні всі підстави для визнання такого договору недійсним.

В судовому засіданні позивач та його представник наполягають на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача позов не визнає, вважає, що відсутні підстави для його задоволення, оскільки право оренди на спірну земельну ділянку виникло у відповідача з моменту державної реєстрації договору оренди землі, тобто з 19.04.2005 року та з урахуванням змін, внесених до нього. Також представник відповідача вважає, що при вирішенні судом спору про визнання договору недійсним з підстав відсутності у сторони волі на його укладення, правове значення має наявність такої волі на момент досягнення сторонами договору згоди в належній формі з усіх істотних умов договору. Крім цього представник відповідача звернувся з заявою про застосування позовної давності в зв`язку зі спливом (закінченням) строку позовної давності.

Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що вони раніше працювали на різних посадах в ТОВ сільськогосподарське підприємство «Нібулон». Знали, що позивач уклав договір оренди, оскільки він отримував орендну плату.

Заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків:

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Судом зясовано, що ОСОБА_1 , є власником земельної ділянки загальною площею 6,75 га. Дана земельна ділянка розташована на території Первомайської сільської ради Сватівського району Луганської області (а.с. 18).

28.09.2004 року між ОСОБА_3 та ТОВ сільськогосподарське підприємство «Нібулон» було укладено договір оренди землі, який був 19.04.2005 зареєстрований Сватівським районним комплексним відділом Луганської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за № 240850/12 (а.с. 12-14). Відповідно до цього договору в оренду відповідачу було передано земельну ділянку площею 6,75 га, кадастровий номер :06:001:0014, яка знаходиться на території Первомайської сільської ради Сватівського району Луганської області. Строк дії договору склав 10 років.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.10.2009, зареєстрованого в реєстрі № 2156, позивач набув, як спадкоємець, право власності на земельну ділянку площею 6,75 га, кадастровий номер :06:001:0014, яка знаходиться на території Первомайської сільської ради Сватівського району Луганської області, яка раніше належала на праві власності ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.08.2006 року з реєстровим № 1645, після смерті ОСОБА_3 (а.с. 24).

03 січня 2011 року між позивачем та відповідачем була підписана додаткова угода до договору оренди землі від 19.04.2005 року № 240850/12. Дана додаткова угода була зареєстрована у відділі Держкомзему у Сватівському районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 02.12.2011 № 00299. Відповідно до зазначеної додаткової угоди до договору оренди землі було внесено зміни в п.3.1., якими строк дії договору був змінений з 10 років на 13 років. Таким чином, строк дії договору оренди землі від 19.04.2005 року склав 13 років, тобто до 19.04.2018 року (а.с. 15).

В березні 2018 року позивачу стало відомо про наявність додаткової угоди від 03.07.2015 про внесення змін до договору оренди землі, яким строк дії договору оренди землі від 19.04.2005 № 240850/12 був подовжений до 2025 року (а.с. 16).

Листом від 16.04.2018 відповідач повідомив позивача про наявність додаткової угоди від 3.07.2015 та повідомив, що 26.08.2016 позивач таку угоду отримав (а.с. 21).

Даними акту прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) від 22 квітня 2005 року за договором оренди від 19.04.2005 підтверджено передачу земельної ділянки позивачем відповідачу ( а.с. 43).

Платіжними відомостями: №32 на видачу орендної плати за 2014 рік підтверджено отримання позивачем орендної плати в розмірі 3026,89 грн., №18 на видачу орендної плати за 2015 рік підтверджено отримання позивачем орендної плати в розмірі 5571,06 грн., відомість на виплату грошей №209 за 2016 рік підтверджено нарахування позивачу орендної плати в розмірі 6444,55 грн., відомість на виплату грошей №35-105 за 2017 рік підтверджено нарахування позивачу орендної плати в розмірі 6444,55 грн. (а.с. 43-49).

Відповідно до актуальної інформації про державну реєстрацію, державним реєстратором Дудник Л.Б. здійснено реєстрацію 15.06.2016 року договору про внесення змін від 03.07.2015 (а.с. 52-53).

Відповідно до даних журналу обліку видачі договорів оренди землі по філії «Сватівська» ТОВ СП «НІБУЛОН» під № 221 вказано прізвище « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та підпис», що свідчить про отримання ОСОБА_1 договору про внесення змін від 03.07.2015 (а.с. 50-51).

Копією довідки від 06.09.2018 №392 підтверджені розрахунки по орендній платі за період з 2005 по 2018 роки (а.с. 61-68).

Відповідно до висновку експерта №19/113/7-7/35е від 15.04.2019 підпис від імені ОСОБА_1 , розташований у розділі «Підписи сторін» у графі «Орендодавець», у договорі про внесення змін до договору оренди землі б/н, укладеному 03 липня 2015 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон», зареєстрованому у Сватівському районному комплексному відділі Луганської регіональної філії ДП центр ДЗК 19 квітня 2005 року за №240850/12 щодо земельної ділянки б/н площею 6,75 га (кадастровий №:06:001:0014) що знаходиться на 121-му аркуші матеріалів цивільної справи №426/18206/18, виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_1 , розташований у розділі «Підписи сторін» у графі «Орендодавець», у договорі про внесення змін до договору оренди землі б/н, укладеному 03 липня 2015 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон», зареєстрованому у Сватівському районному комплексному відділі Луганської регіональної філії ДП центр ДЗК 19 квітня 2005 року за №240850/12 щодо земельної ділянки б/н площею 6,75 га (кадастровий №:06:001:0014), наданому третьою особою, виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою ( а.с. 167-189).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення часників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зокрема, ці дані встановлюються такими засобами, як висновками експертів.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди земельної ділянки.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За правилами п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року №161-XIV.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

На підставі ч.1 ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно з ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин)(ст.215 ЦК України). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203 ЦК України).

В п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч.1 ст.236 ЦК України).

Отже, позивач вищевказаний договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки не підписував і відповідно не було проявлено його вільного волевиявлення на укладення цього договору. Вказані обставини підтверджуються вищевикладеним висновком експертного дослідження.

Факт отримання позивачем орендної плати сам по собі не є підставою вважати, що між позивачем та ТОВ СП «Нібулон» було укладено договір про внесення змін до договору оренди землі. Отримання такої плати за фактичне користування земельною ділянкою не свідчить про дійсність укладених з порушенням вимог ст.203 ЦК України правочинів, так як не підтверджує волевиявлення орендодавця на час їх укладення.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.2,3 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати до суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

На підставі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що наявні усі підстави для визнання недійсним договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, укладеного між позивачем та ТОВ СП «Нібулон» 03 липня 2015 року.

Окрім того, у відповідності до приписів п.п.1 та 9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації та рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Отже, зі змісту вище зазначених положень закону вбачається, що записи до державного реєстру вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень. Записи скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними.

Що стосується заяви представника відповідача про застосування позовної давності в зв`язку зі спливом (закінченням) строку позовної давності, то суд вважає, що позивачем строк позовної давності не порушений, оскільки договір про внесення змін до договору оренди землі був отриманий позивачем 26.08.16, що підтверджується даними журналу обліку видачі договорів оренди землі по філії «Сватівська» ТОВ СП «НІБУЛОН», запис під № (а.с. 50-51), і саме після отримання договору про внесення змін, позивач виявив підроблений підпис та з`ясував, що договір ним не підписувався. Саме з цього моменту, суд вважає, починає відрахування строк позовної давності і триває до 26.08.2019. Позов же подано 20.08.2018, що свідчить про подання позову в межах позовної давності.

Доводи представника відповідача про те, що отримання орендної плати позивачем у 2015 році свідчить про те, що позивач міг довідатися про стан своїх майнових прав, в тому числі отримання орендної плати в більшому розмірі, а значить і про своє порушене право, суд оцінює критично, оскільки збільшення орендної плати могло свідчити про її індексацію і така плата виплачувалася в межах вже раніше укладеного договору оренди. Сам же договір позивач отримав 26.08.16, цей факт визнав і представник відповідача.

Таким чином, суд приходиться до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір за дві позовні вимоги у сумі 704,80 грн. за квитанцією № 22 від 14 серпня 2018 року та 704,80 грн. за квитанцією № 23 від 14 серпня 2018 року, а разом в сумі 1409 (одна тисяча чотириста дев`ять) грн. 60 коп. (а.с.1,2), а також позивач поніс витрати на сплату витрат за проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 900,48 грн.

В зв`язку з чим, понесені витрати позивача підлягають стягненню з відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 11, 203, 204, 207, 626, 638, ЦК України, Законом України «Про оренду землі», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263- 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Державний реєстратор Сватівської районної державної адміністрації Луганської області Дудник Л.Б. про визнання недійсним договору та про внесення змін до договору оренди землі та скасування державної реєстрації - задовольнити.

Визнати недійсним договір про внесення змін до договору оренди землі, зареєстрованого у Сватівському районному комплексному відділі Луганської регіональної філії ДП центр ДЗК від 19 квітня 2005 року за № 240850/12, укладений 03 липня 2015 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарським підприємством «Нібулон», зареєстрований 15.06.2016 державним реєстратором Дудник Людмилою Борисівною Сваатівської районної державної адміністрації Луганської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №15066575.

Скасувати державну реєстрацію договору про внесення змін до договору оренди землі, зареєстрованого у Сватівському районному комплексному відділі Луганської регіональної філії ДП центр ДЗК від 19 квітня 2005 року за № 240850/12, укладений 03 липня 2015 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарським підприємством «Нібулон», зареєстрований 15.06.2016 державним реєстратором Дудник Людмилою Борисівною Сваатівської районної державної адміністрації Луганської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №15066575.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 704,80 грн. за квитанцією № 22 від 14 серпня 2018 року та 704,80 грн. за квитанцією № 23 від 14 серпня 2018 року, а разом в сумі 1409 (одна тисяча чотириста дев`ять) грн. 60 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» на користь ОСОБА_1 витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи № 19/113/7-7/35е від 15.04.2019 у сумі 900 (дев`ятсот) грн. 48 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 18 грудня 2019 року.

Суддя: В.О. Половинка