Справа №489/6150/17
Провадження №2/489/55/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Рум'янцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання - Животовою А.В.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості частки та припинення права власності на частку у спільному майні,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив: припинити право власності ОСОБА_2 на Ѕ частки квартири АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 з моменту оплати грошової компенсації вартості Ѕ частки квартири; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості Ѕ частки квартири АДРЕСА_2 в розмірі 332347 грн. 50 коп. Позивач посилається на те, що бажає припинити право на свою частку в праві власності на вищезазначену квартиру, оскільки площі жилих кімнат не відповідають ідеальним часткам співвласників та він позбавлений права користуватися місцями загального користування. У зв'язку з чим виникла необхідність щодо визнання права власності на нерухоме майно з метою подальшого користування та розпорядження нерухомим майном незалежно один від одного, однак позасудовим порядком вирішити вказане питання неможливо, оскільки відповідачем відмовлено у вирішенні цього питання.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від представника позивача чотири рази надходили заяви про відкладення розгляду справи з різних підстав. Позивач у судове засідання не з'являвся. Відповідач був у підготовчому судовому засіданні 13.06.2018 року, в подальшому у судові засідання не з'являвся.

Сторони повідомлялись про дату, час та місце судових засідань належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи.

Правом на подання заяв по суті справи сторони не скористались.

Суд не вбачає передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи та враховуючи тривале знаходження справи у провадженні, з огляду на розумність строків розгляду справ, вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами, що повністю узгоджується з приписами статті 223 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить Ѕ частки квартири АДРЕСА_3 на підставі договору дарування від 23.12.2008 року, посвідченого державним нотаріусом другої Миколаївської державної нотаріальної контори Гавелею О.О. та зареєстрованого в реєстрі за №5-2094.

Співвласником іншої частки квартири АДРЕСА_2 (1/2 частки) є ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 23.12.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори Гавелею О.О. та зареєстрованого в реєстрі за №5-2094.

Вказане підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, сформованою від 24.04.2018 року.

Відповідно до звіту про оцінку трикімнатної житлової квартири АДРЕСА_1 від 12.12.2017 року, оціночна (ринкова) вартість об'єкта оцінки - трикімнатної житлової квартири № АДРЕСА_1 без (ПДВ) становить 670695 грн.. Термін дії звіту 6 місяців.

Суд не може прийняти зазначений Звіт у якості належного доказу, оскільки термін його дії сплив 28 травня 2018 року.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Частиною 1 статті 356 Цивільного кодексу України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 357 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Положеннями ч. 3 цієї статті передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 367 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Відповідно до умов ст. ст. 364, 365 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ - право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Позивачем не надано відомостей на підтвердження внесення коштів на депозит, що є обов'язковою умовою при вирішенні даної категорії спорів, у суду відсутні відомості щодо надання відповідачем згоди щодо припинення право спільної часткової власності та сплати компенсації.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача, тому судові витрати пов'язані з розглядом цивільної справи несе позивач.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості частки та припинення права власності на частку у спільному майні - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум'янцева

Повний текст судового рішення складено «11» лютого 2019 року.