Справа № 202/6382/18
пров. 2/0202/595/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 вересня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: судді - Бєльченко Л.А

при секретарі - Розсоха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Шоста дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Шоста дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.06.2019 року провадження у справі в частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Звернувшись до суду з цим позовом, позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . За час життя останній склав на її, позивача, ім`я заповіт, посвідчений 27.02.2003 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори, реєстровий № 1-971. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому за час життя майно, зокрема на будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач зазначила, що у встановлений законом строк вона звернулася до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 . Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю у нею правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач зазначила, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.11.2017 року визнано 38/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та визнано за останньою право власності на 38/200 (19/100) часток житлового будинку АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_3 право власності на 31/200 (15,5/ 100 ) часток вказаного житлового будинку, як на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_4 . Позивач вказала, що з урахуванням вказаного рішення суду вона має право на спадкування 31/200 часток вказаного будинку після смерті ОСОБА_4 . На час звернення до суду 69/200 часток вказаного житлового будинку належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування, серія та номер ННВ 223457, ННВ 223458, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазур Я.В. 15.02.2018 року за реєстровим № 430. Крім того, позивач зазначила, що відповідно до інформації про наявність прав на земельні ділянки, що зареєстровані у Державному реєстрі земель станом на 01.01.2013 року, за ОСОБА_4 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0364 га на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 19.03.1998 року. Однак державний акт на право приватної власності ОСОБА_4 за час життя не отримував. На підставі цього позивач зазначила, що вона має право на спадкування 1/2 частини вказаної земельної ділянки.

У зв`язку з викладеним, позивач просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 31/200 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0364 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , зазначаючи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 Остання за час життя склала на його ім`я заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори 22.08.2017 року за реєстровим № 2-420. Відповідно до договору дарування, серія та номер ННВ 223457, ННВ 223458, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазур Я.В. 15.02.2018 року за реєстровим № 430, йому на праві власності належить 69/200 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вказав, що ОСОБА_3 на час смерті належала в порядку спадкування за законом як обов`язкова частка у спадщині після смерті ОСОБА_4 1/2 частина земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_4 на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 19.03.1998 року. Однак державний акт на право приватної власності ОСОБА_4 за час життя не отримував. Вказана земельна ділянка не відчужувалася та право власності на неї зареєстровано за померлим ОСОБА_4 .

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_2 просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/2 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Зустрічний позов ОСОБА_2 просила вирішити відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву, в котрій позовні вимоги ОСОБА_1 визнав та не заперечував проти їх задоволення. Зустрічні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, а справу розглянути за його відсутності (а.с. 200).

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 95).

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с. 6).

За час життя ОСОБА_4 належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , однак право власності на нього ОСОБА_4 за час життя не зареєстрував.

Відповідно до інформації про наявність прав на земельні ділянки, що зареєстровані у Державному реєстрі земель станом на 01.01.2013 року, за ОСОБА_4 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0364 га на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 19.03.1998 року. Однак державний акт на право приватної власності ОСОБА_4 за час життя не отримував (а.с. 76, 136-140).

За час життя, 27.02.2003 року, ОСОБА_4 склав заповіт на ім`я позивача, посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори, реєстровий № 1-971 (а.с. 7).

Судом встановлено, що 05.06.2013 року позивач звернулася до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 . Однак постановою державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 8).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.11.2017 року визнано 38/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та визнано за останньою право власності на 38/200 (19/100) часток житлового будинку АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_3 право власності на 31/200 (15,5/ 100 ) часток вказаного житлового будинку, як на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_4 (а.с. 9-11,12).

Відповідно до договору дарування серія та номер ННВ 223457, ННВ 223458, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазур Я.В. 15.02.2018 року за реєстровим № 430, ОСОБА_2 на праві власності належить 69/200 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 153-154).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла (а.с. 146).

Інших спадкоємців, окрім позивача та ОСОБА_3 , після смерті ОСОБА_4 немає.

ОСОБА_3 за час життя склала на ім`я ОСОБА_2 заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори 22.08.2017 року за реєстровим № 2-420 (а.с. 147).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно з частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Положенням статті 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4/13 Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду судами цивільних справ про спадкування» роз`яснив, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (п.3.1).

Відповідно до ст.. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Отже, встановивши, що позивач у встановлений законом строк, як спадкоємець за заповітом, звернулась до нотаріуса за оформленням спадкових прав після смерті ОСОБА_4 , але їй обґрунтовано було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на 31/200 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, встановивши, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0364 га, була набута ОСОБА_4 під час перебування у шлюбі з ОСОБА_3 , однак внаслідок приватизації відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 19.03.1998 року, вказана земельна ділянка відповідно до ст.. 57 СК України є особистою приватною власністю ОСОБА_4 .

З огляду на зазначене, суд вважає можливим визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0364 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_3 на час смерті мала право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_4 , що встановлено рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 24.11.2017 року, суд вважає можливим визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0364 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд.

За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4,5,13,81,89,259,263-265 ЦПК України , суд-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 31/200 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0364 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0364 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції.

Суддя Бєльченко Л.А.