КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №357/326/19 Головуючий у І інстанції - Орєхов О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2019 року

у справі за позовом Головного управління Держгеокадастру у Київській області до ОСОБА_1 про сплату заподіяної шкоди внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки,

встановив:

у січні 2019 року Головне управління Держгеокадастру у Київській області звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про сплату заподіяної шкоди внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, мотивуючи свої вимоги тим, що державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Київській області Романчук О.М. та Круком І. У. відповідно до наказу Головного управлінням Держгеокадастру у Київській області від 15 травня 2018 року №315-ДК проведено перевірку з питань дотримання вимог земельного законодавства під час використання земельної ділянки з кадастровим номером :07:008:0011, загальною площею 33,3799 га, яка розміщена в адміністративних межах Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Під час проведення перевірки виявлено, що на вказаній земельній ділянці проведено роботи з посіву сільськогосподарської культури (кукурудза), проте дана земельна ділянка використовується гр. ОСОБА_1 без правовстановлюючих документів.

За результатами перевірки встановлено самовільне зайняття гр. ОСОБА_1 земельної ділянки, загальною площею 33,3799га, що розташована в адміністративних межах Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Київській області Романчук О.М. та Круком І.У . складено акти обстеження земельної ділянки від 30 травня 2018 року №315-ДК/24/АО/10/01/-18 та перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 30 травня 2018 року за №315-ДК/211/АП/09/01/18.

Дані акти були складені у присутності гр. ОСОБА_1 , про що свідчить його підпис.

Також за результатами проведеної перевірки, державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Київській області Романчук О.М. на громадянина ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 30 травня 2018 року №315-ДК/0038П/07/01/18.

30 травня 2018 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Київській області Романчук О.М. розглянуто протокол про адміністративне правопорушення складений відносно громадянина ОСОБА_1 та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 30 травня 2018 року №315-ДК/0040По/08/01/18.

На відповідача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Даний штраф сплачено ОСОБА_1 згідно квитанції від 08 червня 2018 року, що дає підстави стверджувати про визнання самим ОСОБА_1 факту самовільного зайняття земельної ділянки.

В результаті вчиненого ОСОБА_1 порушення, відповідно до Методики, розраховано розмір шкоди, заподіяної державі внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки.

Площа самовільного зайняття земельної ділянки складає 33,3799 га.

Розмір заподіяної шкоди становить 52 121,01 грн.

Вищевказаний розрахунок розміру шкоди був вручений порушнику 30 травня 2018 року про що свідчить підпис ОСОБА_1

30 травня 2018 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Київській області Романчук О.М . громадянину ОСОБА_1 було видано припис 315-ДК/0025Пр/03/01/18, яким було приписано вжити заходів щодо усунення виявлених порушень до 27 червня 2018 року.

Даний припис належить до обов`язкового виконання.

Громадянина ОСОБА_1 було зобов`язано повідомити про виконання припису до 27 червня 2018 року Головне управління.

Припис був вручений відповідачу особисто, про що свідчить його підпис.

Просило суд, стягнути з ОСОБА_1 шкоду в розмірі 52121,01 грн, завдану внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки та стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Держгеокадастру у Київській області витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2019 року позовні вимоги головного управління Держгеокадастру у Київській області задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що він з 05 лютого 2008 року є фізичною особою підприємцем, що підтверджується відповідним Свідоцтвом серії НОМЕР_2 про державну реєстрацію фізичної особи підприємця.

15 березня 2013 року він отримав Свідоцтво серії НОМЕР_1 про сплату єдиного податку.

Спірною земельною ділянкою він користувався як фізична особа-підприємець, отримував з цього доходи, за що сплачував податки та орендну плату.

Ці факти встановлювалися в ході перевірки 30 травня 2018 року.

Зазначає, що земельною ділянкою площею 33,3799 га він користувався для здійснення господарської діяльності в якості підприємця, що саме з цієї діяльності він сплачував податки, в тому числі земельний.

Вважає, що спір мав розглядатись за правилами господарського судочинства.

Крім цього, в оскаржуваному рішенні не надано належної правової оцінки його діям щодо вчинення заходів, спрямованих на оформлення договору оренди землі та заходів, спрямованих на усунення можливих збитків.

Посилається на те, що суд не взяв до уваги ту обставину, що у матеріалах справи є докази вчинення ним дій, направлених на належне оформлення права на користування спірною земельною ділянкою, та неодержання ним договору оренди землі через обставини, що не залежали від його волі.

Відсутність у нього на дату проведення перевірки дотримання ним вимог земельного законодавства правовстановлюючих документів на земельну ділянку за обставин, що не залежали від нього, не свідчать про її самовільне зайняття.

Просив, скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2019 року та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

На апеляційну скаргу Головне управління Держгеокадастру у Київській області подало відзив, який обґрунтовувало тим, що доводи відповідача про те, що позов не відноситься до юрисдикції загальних судів не підлягають задоволенню, оскільки квитанції про сплату податку та орендну плату сплачувались відповідачем як фізичною особою.

Звертає увагу на те, що сплата податку на землю не спростовує той факт, що у ОСОБА_1 відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку з кадастровим номером :07:008:0011, загальною площею 33,3799 га, яка розміщена в адміністративних межах Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, що є порушенням ЗК України.

ОСОБА_1 використовував земельну ділянку як фізична особа.

Зазначає, що ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності як фізична особа, що підтверджується винесеною постановою про накладення адміністративного стягнення від 30 травня 2018 року.

Позивач вважає, що дана справа підсудна Білоцерківському міськрайонному суду Київської області.

Головне управління також не погоджується з твердженнями відповідача, що оскільки ним вживалися дії для оформлення права користування земельною ділянкою та сплачувалися відповідні платежі за користування земельною ділянкою, то він звільнений від відповідальності.

Відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку не надає права використовувати її, що є порушенням ст.ст.125,126,211 ЗК України.

Просило, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Київській області Романчук О.М. та Круком І. У . відповідно до наказу Головного управлінням Держгеокадастру у Київській області від 15 травня 2018 року №315-ДК проведено перевірку з питань дотримання вимог земельного законодавства під час використання земельної ділянки з кадастровим номером :07:008:0011, загальною площею 33,3799 га, яка розміщена в адміністративних межах Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, де під час проведення перевірки виявлено, що на вказаній земельній ділянці проведено роботи з посіву сільськогосподарської культури (кукурудза), проте дана земельна ділянка використовується громадянином ОСОБА_1 без правовстановлюючих документів.

За результатами перевірки встановлено самовільне зайняття громадянином ОСОБА_1 земельної ділянки, загальною площею 33,3799 га, що розташована в адміністративних межах Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, що є порушенням п. «б» ч.1 ст.211 ЗК України.

Державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Київській області Романчук О.М. та Круком І . У . складено акти обстеження земельної ділянки від 30 травня 2018 року №315-ДК/24/АО/10/01/18 та перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 30 травня 2018 року за №315-ДК/211/АП/09/01/18.

Дані акти були складені у присутності громадянина ОСОБА_1 , про що свідчить підпис останнього.

Також за результатами проведеної перевірки, державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Київській області Романчук О.М. на громадянина ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 30 травня 2018 року №315-ДК/0038П/07/01/18.

30 травня 2018 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Київській області Романчук О.М. розглянуто протокол про адміністративне правопорушення складений відносно громадянина ОСОБА_1 та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 30 травня 2018 року №315-ДК/0040По/08/01/18.

Встановлено, що па підставі ст.53-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення та п. «б» ч.1 ст.211 цього Кодексу на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Крім того, 30 травня 2018 року державним інспектором Романчук О.М. громадянину Хітьову В.І. було видано припис 315-Д/0025Пр/03/01/18, яким було приписано вжити заходів щодо усунення виявлених порушень до 27 червня 2018 року.

В добровільному порядку відповідач заподіяну державі шкоду внаслідок самовільного заняття земельної ділянки не відшкодував.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач без достатніх на те підстав, а саме за відсутності рішення Головного управління Держгеокадастру у Київській області, фактично використовував земельну ділянку площею 33,3799 га, яка розміщена в адміністративних межах Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Самовільне використання вищезазначеної земельної ділянки порушує права держави в особі позивача, як розпорядника земель державної власності, та інтереси держави у сфері забезпечення раціонального використання та охорони земель.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами законодавства з огляду на наступне.

Згідно зі ст.3 ЗК України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.187 ЗК України, контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель.

Відповідно до ст. 4 цього Закону, об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Згідно з вимогами ч.1 ст.211 КУпАП, громадяни за самовільне зайняття земельних ділянок несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства.

За змістом ст.ст.125,126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що обов`язковою умовою правомірного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Розраховуючи розмір шкоди, позивач керувався Методикою визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року №963, відповідно до якої, підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме, акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; протокол про адміністративне правопорушення; акт обстеження земельної ділянки.

Після накладення відносно відповідача штрафу у розмірі 340 гривень, останнім вказана сума була сплачена.

Отже, сплата вказаного штрафу свідчить про те, що відповідачем ОСОБА_1 визнано факт самовільного зайняття земельної ділянки.

Крім того, в акті обстеження земельної ділянки від 30 травня 2018 року, протоколі про адміністративне правопорушення від 30 травня 2018 року з боку позивача зауважень з приводу зазначеного не було.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Посилання апелянта на те, що вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та підлягає закриттю, оскільки останній є фізичною особою підприємцем не заслуговує на увагу, виходячи з наступного.

Наявність у відповідача статусу підприємця не свідчить про те, що він виступає у такій якості, зокрема у правовідносинах щодо замовлення документації із землеустрою для набуття в оренду земельних ділянок комунальної власності, а також у правовідносинах з користування земельними ділянками без укладення договору оренди, а також отримання у користування (оренду) земельної ділянки комунальної власності та вчинення дій, спрямованих на виготовлення документації із землеустрою, не залежать від наявності у фізичної особи статусу підприємця. Його наявність не свідчить про те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи-підприємця вона виступає в такій якості у всіх правовідносинах.

Вищезазначені висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року за №629/4628/16.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді С.О. Журба

Т.О. Писана