Справа № 191/1722/19
Провадження № 2/191/409/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гречко Ю.В.

за участю секретаря - Борисової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельникова Олександра Жановича, відділу державної реєстрації Синельниківської районної державної адміністрації про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, часткове скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно та визнання права приватної власності на ј частину житлового будинку в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, часткове скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно та визнання права приватної власності на ј частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_3 , яка постійно мешкала за адресою: АДРЕСА_1 .

Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Другої синельниківської нотаріальної контори Дніпропетровської області Лівінською Л.М. 25 березня 1955 року за реєстровим № 563 та зареєстрованого в КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» 27 квітня 1988року в реєстровій книзі № 2 за реєстровим № 215.

10 січня 2014 року ОСОБА_3 залишила заповіт на ім`я свого сина -відповідача по справі ОСОБА_2 . Відповідач прийняв спадщину і отримав 20 травня 2018 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначений житловий будинок, посвідчений державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельниковим О.Ж., зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 26226058.

Але у спадкодавця ОСОБА_3 був ще один син - батько позивача ОСОБА_4 . Після смерті матері він мав право на обов`язкову частку у спадщині, відповідно до ст. 1241 ЦК України, оскільки був непрацездатним на час відкриття спадщини.

Спадщину після смерті своєї матері він прийняв відповідно до ст.1269 ЦК України, так як у встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Тобто ОСОБА_4 успадкував ј частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , так як у випадку спадкування за законом отримав би Ѕ частину спадщини.

Але спадкових прав батько не оформив і помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після його смерті відкрилася спадщина на ј частку вищезазначеного житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд. Спадщину після смерті батька позивач прийняв згідно із ст. 1268 ЦК України, так як постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та був зареєстрований разом з ним.

Позивач звернувся до державного нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , але нотаріус відмовив у його видачі, оскільки не надано документів, підтверджуючих право власності батька позивача на спадкове майно.

Просить визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20 травня 2018 року, видане державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельниковим О.Ж. на ім`я ОСОБА_2 та зареєстроване в реєстрі за номером 2-2156, на ј частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно державним нотаріусом Мельниковим Олександром Жановичем Другої синельниківської державної нотаріальної контори Синельниківського міського нотаріального округу Дніпропетровської області № 26226058, за яким право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 ; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право приватної власності на ј частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До початку судового засідання представник позивача ОСОБА_5 надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, відзиву не надав.

Від відповідача - державного нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельникова О.Ж. надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Проти позову заперечує.

Представник відповідача - Відділу державної реєстрації Синельниківської районної державної адміністрації Семенюк Я.В. надала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, встановив наступне.

З матеріалів спадкової справи до майна померлої ОСОБА_3 вбачається, що до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися як відповідач ОСОБА_2 так і другий син померлої- ОСОБА_4 .

Згідно із заповітом від 10.01.2014, посвідченого секретарем виконавчого комітету Роздорської селищної ради Синельниківського району Кеня Л.В.. ОСОБА_3 все своє майно заповідала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

23.05.2018 на ім`я ОСОБА_2 державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельниковим О.Ж. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно з розпорядженням Роздорського селищного голови №13-а від 12.02.2016 вулицю Куйбишева в смт . Роздори було перейменовано на вулицю Дружби.

Згідно із довідкою, виданою виконкомом Роздорської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області 06.05.2014 за №294, на час смерті ОСОБА_3 разом з нею в будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані її син ОСОБА_4 , 1949 року народження, та онук ОСОБА_1 , 1986 року нраодження.

Факт родинних відносин між померлою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 17.04.1950 Огарською сільрадою Щекинського району Тульської області.

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Факт родинних відносин між померлим ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 пітверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 20.02.1986 Бабушкінським відділом ЗАГС м.Дніпропетровська .

Згідно із матеріалами спадкової справи до майна померлого ОСОБА_4 єдиним спадкоємцем після його смерті, який звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, є позивач ОСОБА_1 .

Згідно з довідкою, виданою Синельниківським відділом обслуговування громадян Дніпровського приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області 04.10.2017 за №1868/03/11, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6, перебував на обліку та отримував пенсію за віком з 19.07.2010 року по 31.03.2015 року.

Відповідно до ст. 1216. 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1241 ЦК України передбачено право на обов`язкову частку у спадщині, яка належить неповнолітнім, повнолітнім непрацездатним дітям спадкодавця, непрацездатній вдові (вдівцю) та непрацездатним батькам незалежно від змісту заповіту, та складає половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом. Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до вимог ст. 69 Закону України "Про нотаріат" нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, крім перевірки факту смерті спадкодавця, перевіряє наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Крім того, перевіряє також коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.

До кола таких осіб входять лише особи, визначені у ч.1 ст. 1241 ЦК України, а саме малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), непрацездатна вдова (вдівець), непрацездатні батьки (усиновителі). Цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За наявності умов, передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства.

При оформленні спадкових прав нотаріус визначає частки спадкоємців у спадщині за правилами спадкування за законом. Для цього визначається коло спадкоємців за законом, обсяг спадкового майна та частка кожного зі спадкоємців у спадщині.

Як роз`яснюється в п.19 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при визначені розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, до яких слід також віднести спадкоємців, що відмовились від прийняття спадщини; не прийняли спадщину; усунені від права на спадкування або померли до відкриття спадщини, але в яких є спадкоємці за правом представлення .Тобто при обчисленні розміру обов`язкової частки слід урахувати всіх спадкоємців за законом, які могли б спадкувати, якщо порядок спадкування не був би змінений заповітом.

Визначення розміру обов`язкової частки у спадщині здійснюється шляхом визначення половини від поділу усієї спадщини (яка береться за одиницю) на попередньо визначену кількість спадкоємців.

Відповідно до п. 27 Постанови свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, aлe й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: порушення у зв 'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Оскільки син померлої ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на час смерті матері був пенсіонером, то він мав право на обов`язкову частку у спадщині, яка становить ј частину. При цьому, державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори безпідставно, в порушення Закону України «Про нотаріат», було видано відповідачеві ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на все спадкове майно.

Таким чином, суд вважає, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане на ім`я ОСОБА_2 , порушує право позивача ОСОБА_1 як сина іншого спадкоємця на отримання спадщини в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який мав право на обов`язкову частку у спадщині, але своїх спадкових прав не оформив.

Враховуючи викладене, суд вважає , що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, повністю встановлені в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 12, 81, 200,206, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20 травня 2018 року, видане державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельниковим О.Ж. на ім`я ОСОБА_2 та зареєстроване в реєстрі за номером 2-2156, на ј частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно державним нотаріусом Мельниковим Олександром Жановичем Другої синельниківської державної нотаріальної контори Синельниківського міського нотаріального округу Дніпропетровської області № 26226058, за яким право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право приватної власності на ј частку житлового будинку і відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ю. В. Гречко