Справа № 175/3714/18
Провадження № 2-з/201/259/2019
УХВАЛА

06 вересня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

за участі секретаря судового засідання Разумняк К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпро заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , адвоката Калюжного Дениса Юрійовича, Держави Україна в особі судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Озерянської Жанни Миколаївни, судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Озерянської Жанни Миколаївни, Держави Україна в особі судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Бойка Олександра Михайловича, судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Бойка Олександра Михайловича, третя особа Президент України, як гарант Конституції та законів України про стягнення страхового відшкодування та збитків, спричинених внаслідок ДТП та невиконання умов договору адвокатом, порушення конституційного права Державою Україна в особі суддів та суду, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова група «ТАС», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , адвоката Калюжного Д.Ю., Держави Україна в особі судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Озерянської Ж.М., судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Озерянської Ж.М., Держави Україна в особі судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Бойка О.М., судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Бойка О.М., третя особа Президент України, як гарант Конституції та законів України про стягнення страхового відшкодування та збитків, спричинених внаслідок ДТП та невиконання умов договору адвокатом, порушення конституційного права Державою Україна в особі суддів та суду.

06 серпня 2019 року ОСОБА_1 , Литвиненко ОСОБА_6 .В. та Прядко Т.І. подали до суду заяву про забезпечення позову у цій справі, в якій останні просили накласти арешт на наступне нерухоме майно, розташоване за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; а також накласти арешт на особистий рахунок ПП ОСОБА_4 .

Крім того, просили заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації (в тому числі Міністерству юстиції України та його структурним та територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо наступних об`єктів нерухомого майна, розташованих за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 .

В обґрунтування зазначеної заяви, заявники зазначають, що позивачам відповідачами була завдана матеріальна та моральна шкода в розмірі понад 1000000 гривен. Тому при розгляді справи про відновлення конституційних прав і відшкодування збитків є необхідність в забезпеченні цих вимог зазначеним вище шляхом.

Ознайомившись із доводами заяви про забезпечення позову, розглянувши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Так, відповідно до відомостей, наявних в Державному реєстрі речових правна нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_4 має на праві приватної власності 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Стосовно нерухомого об`єкта, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , судом було встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу від 20.05.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Оніщук О.М., власником вказаного майна є ПП «Реал-білдінг».

Відомостей щодо наявності у власності ОСОБА_4 нерухомого майна: гаража, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 , в Державному реєстрі речових прав не міститься, а заявниками не надано суду жодних доказів на підтвердження наявності у власності відповідача вказаного майна.

Окрім того, заявники просять суд накласти арешт на особовий рахунок ПП ОСОБА_4 , при цьому ними не вказується жодних відомостей про наявність такого рахунку у відповідача, його номер та банківську установу.

Вирішуючи клопотання заявників про витребування з належної державної установи даних щодо майнового стану ОСОБА_5 , суд відмовляє у задоволенні останнього, оскільки заявниками не зазначено яку саме інформацію щодо майнового стану відповідача необхідно витребувати та з яких саме державних установ.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, які заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку, що існує реальна загроза невиконання судового рішення, тому заявлені вимоги про забезпечення позову шляхом вжиття заходів забезпечення позову, є співмірними заявленим позовним вимогам, а тому невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, а відтак й порушить їх права на судовий захист.

При цьому суд вважає за можливе вжити забезпечення позову лише на те майно, наявність якого у власності відповідача було підтверджено відповідними доказами, з метою недопущення порушення прав та законних інтересів третіх осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-155, 157, 353, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , адвоката Калюжного Дениса Юрійовича, Держави Україна в особі судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Озерянської Жанни Миколаївни, судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Озерянської Жанни Миколаївни, Держави Україна в особі судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Бойка Олександра Михайловича, судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Бойка Олександра Михайловича, третя особа Президент України, як гарант Конституції та законів України про стягнення страхового відшкодування та збитків, спричинених внаслідок ДТП та невиконання умов договору адвокатом, порушення конституційного права Державою Україна в особі суддів та суду, - задовольнити частково.

До набрання законної сили рішенням у цивільній справі № 175/3714/18 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , адвоката Калюжного Дениса Юрійовича, Держави Україна в особі судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Озерянської Жанни Миколаївни, судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Озерянської Жанни Миколаївни, Держави Україна в особі судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Бойка Олександра Михайловича, судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Бойка Олександра Михайловича, третя особа Президент України, як гарант Конституції та законів України про стягнення страхового відшкодування та збитків, спричинених внаслідок ДТП та невиконання умов договору адвокатом, порушення конституційного права Державою Україна в особі суддів та суду накласти арешт на 1/2 частину нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4 .

Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації (в тому числі Міністерству юстиції України та його структурним та територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо 1/2 частини об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4 .

В задоволені інших вимог заяви відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи у порядку вимог ст. 158 ЦПК України.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.

Примірник ухвали про забезпечення позову направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.С. Федоріщев