Провадження № 2/201/3328/2019
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

24 вересня 2019 року місто Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Демидова С.О., ознайомившись із матеріалами позовної заяви Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», голови правління Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» Петра Крумхінзл, члена правління Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (з питань керування ризиками) ОСОБА_1 , треті особи: голова наглядової ради Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» ОСОБА_2 Іскі, прокурор Дніпропетровської області Токар Роман Миколайович, Кабінет Міністрів України законний представник держави як власника Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про стягнення невиплаченої премії на користь трудового колективу, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 18 вересня 2019 року надійшла зазначена позовна заява, яка згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 вересня 2019 року була розподілена і передана для розгляду судді Демидовій С.О.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі з огляду на таке.

Так, положеннями п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

В пункті 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв`язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Як вбачається з позовної заяви, позивач Первинна профспілкова організація співробітників Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» в м. Дніпро, яка є юридичною особою, звернувся до суду з позовом, до юридичної особи Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», а також відповідальних осіб керівництва АТКБ «Приватбанк», і просить стягнути невиплачену премію на користь трудового колективу.

Згідно із ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду мають юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У статті 1 ГПК України визначено юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.).

Відповідно до ч. 1 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відкриваючи провадження у справі, суд має з`ясувати за правилами якого судочинства підлягає розгляду заява. При цьому слід виходити з компетенції суду щодо розгляду цивільних справ, зазначеної в статті 15 ЦПК, та враховувати положення статей 1, 12 ГПК України. Оскільки характер спірних правовідносин є цивільно-правовим (незалежно від суб`єктного складу), то всі справи зазначеної категорії підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, за винятком справ про захист ділової репутації між юридичними особами та іншими суб`єктами підприємницької діяльності у сфері господарювання та іншої підприємницької діяльності, що розглядаються в порядку господарського судочинства.

Враховуючи, що із позовних вимог вбачається наявність спору між юридичними особами щодо з визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, тому розгляд таких позовних вимог відповідно до ст. 19 ЦПК України і ст. 4 ГПК України відноситься до компетенції господарського суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 19, 186, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», голови правління Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» Петра Крумхінзл, члена правління Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (з питань керування ризиками) ОСОБА_1 , треті особи: голова наглядової ради Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» ОСОБА_3 , прокурор Дніпропетровської області Токар Роман Миколайович, Кабінет Міністрів України законний представник держави як власника Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про стягнення невиплаченої премії на користь трудового колективу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Демидова