Справа № 183/7349/14
№ 4-с/183/33/19

У Х В А Л А
22 серпня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.
секретаря Пащенко А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересована особа державний виконавець Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Матвієнко Анатолій Васильович, -
5липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою у якій просив:
- поновити строк на подання скарги на дії державного виконавця Новомосковського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Матвієнко А.В. у виконавчому провадженні №48690545 з примусового виконання виконавчого листа №183/7349/14, виданого Новомосковським міськрайонним судом від 02.03.2015 року;
В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що в Новомосковському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №183/7349/14 від 02.03.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 21.11.2014 року.
В подальшому, 14 червня 2019 року, під час його візиту до Відділу ДВС, державним виконавцем Матвієнко ОСОБА_5 В. було повідомлено боржника, що за ним значиться заборгованість станом на 14.06.2019 року в сумі 37 758,48 грн. за період з листопада 2014 року по червень 2019 року, після чого останній був змушений ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження та отримати відповідні довідки-розрахунки.
Таким, чином, заявник вважає, що дії державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Матвієнко А.В. щодо нарахування заборгованості згідно вказаних розрахунків, є неправомірними та такими, що порушують права заявника, оскільки він у повному обсязі сплатив заборгованість по аліментам за період з листопада 2014 року по липень 2018 року, та з того часу кожен місяць сплачує аліменти, шляхом перерахування коштів на депозитний рахунок Відділу ДВС, у розмірі, який повідомив державний виконавець. Зазначені обставини стали підставою для звернення стягувача зі скаргою до суду.
В свою чергу, заявник вважає, що строк на подачу даної скарги ним пропущено з поважних причин, оскільки 14.06.2019 року дізнавшись про оскаржувані ним дії державного виконавця, того ж дня звернувся до юриста, де йому роз`яснили, що він має право на безоплатну правову допомогу від держави. Зібравши необхідний пакет документів, 25.06.2019 року ОСОБА_1 звернувся до відділу «Новомосковське бюро правової допомоги Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги з заявою про надання йому безоплатної вторинної правової допомоги., а рішення про надання йому безоплатної вторинної правової допомоги було прийнято 27.06.2019 року., що підтверджується наказом. У зв`язку з викладеним просить суд поновити строк для подання скарги.
В судове засідання представник заявника не з`явилася, надала заяву про розгляд скарги у її відсутність, заявлені у скарзі вимоги підтримала.
Державний виконавець Новомосковського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Матвієнко А.В. в судове засідання не з`явився, звернувшись до суду з клопотанням про відкладення розгляду скарги, при цьому надав письмові заперечення на скаргу.
Зважаючи на стислі строки розгляду такого процесуальної заяви, а також у відповідності до ч.2 ст. 450 ЦПК України, неявка в судове засідання усіх учасників справи, повідомлених належним чином, не є перешкодою для розгляду скарги.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Розглянувши скаргу та подані до неї матеріали, суд приходить до наступного висновку.
Так, відповідно до статті Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль, де сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, що відповідає приписам ст. 447 ЦПК України.
Як зазначає заявник у своїй скарзі, про розмір заборгованості по аліментам, який на його думку є невірним, він дізнався 14 червня 2019 року безпосередньо у Новомосковському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, та отримав оскаржувані розрахунки заборгованості.
Згідно п. а ч.1, ч.4 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у 10-денний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
У відповідності до ч.5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою 05 липня 2019 року, тобто після спливу строку, встановленого ст.449 ЦПК України, ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження».
Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Та підтверджені належними доказами.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Суд бере до уваги поданий заявником наказ від 27 червня 2019 року про надання йому безоплатної вторинної правової допомоги та призначення фахівця у галузі права (а.с.29).
Між тим, з самою заявою до відділу «Новомосковське бюро правової допомоги» Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 звернувся лише 25 червня 2019 року, тобто навіть не в межах встановленого 10-денного строку для подачі скарги на дії державного виконавця.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Виходячи з аналізу зазначених норм закону, суд при вирішенні питання про поновлення строку дляподання скарги, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від обставин, характеру цих причин зробити висновок про їх поважність.
В даному випадку, суд не може визнати поважними причини пропуску строку для подачі скарги, оскільки будь-яких доказів, які б свідчили про безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, заявником не надано, як не доведено те, що вказані обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.
Окрім того, як зазначив державний виконавець у своїх запереченнях на скаргу, за заявою боржника ОСОБА_1 виконавче провадження №48690545 було передано до Бердянського МР ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області, за місцем фактичного проживання боржника, про що винесено постанову про передачу виконавчого провадження від 10.07.2019 року, а тому подальше вчинення будь-яких процесуальних дій Новомосковським МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області в рамках ВП №48690545, є неможливим.
Таким чином, судом не встановлено підстав для поновлення строку для подання скарги, оскільки заявником не надано жодного доказу на підтвердження своїх вимог, у зв`язку з чим, порушені ОСОБА_1 у скарзі питання не підлягають розгляду по суті, а тому суд не вбачає правових підстав для задоволення скарги.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд, -
Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересована особа державний виконавець Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Матвієнко Анатолій Васильович, - залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з моменту її оголошення.

Суддя Сорока О.В.