ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 вересня 2019 року

м. Харків

Справа № 640/4022/17

Провадження № 22-ц/818/666/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Тичкової О.Ю.,

суддів: Піддубного Р.М., Котелевець А.В.

за участю секретарів судового засідання: Сватенко Н.В., Сидорчук М.О.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Київського районного суду м.Харкова, ухвалене 25 вересня 2018 року о 09 годині 57 хвилин у складі судді Зуб Г.А. , -

УСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, після осточного збільшення вимог якого у червні 2018 року ( т.1 а.с.195- 196) просив стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 19 573 157 грн. 71 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 8000 грн.

Позов обгрунтовано тим, що 15 вересня 2015 року між позивачем та компанією «BORETISANO HOLDINGS LTD» було укладено договір №9915 купівлі-продажу корпоративних прав, відповідно до умов якого він передав у власність 100 % статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «ХОВОТМ «Харківтеплоенерго», а компанія «BORETISANO HOLDINGS LTD» зобов`язалась сплатити вартість корпоративних прав, перерахувавши 15 000 000 грн. на його банківський рахунок у строк до 30 вересня 2016 року (надалі Договір). Того ж дня між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки, за яким останній зобов`язався відповідати за виконання всіх зобов`язань за Договором компанією «BORETISANO HOLDINGS LTD». Оскільки остання взятих на себе за Договором зобов`язань не виконала, установлену в Договорі суму не сплатила, позивач просить стягнути з відповідача, як поручителя 15 000 000 гривень заборгованості за Договором з урахуванням суми, на яку збільшується заборгованість у зв`язку із інфляцією та 3% річних, що у загальному розмірі складає 19 573 157 грн. 71 коп. Позивач звертався як до компанії, так і до відповідача з письмовими претензіями, але вони були залишені без задоволення.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 25 вересня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором поруки від 15 вересня 2015 року з урахуванням суми, на яку збільшується заборгованість у зв`язку із інфляцією та трьох відсотків річних, у загальному розмірі 19 573 157 гривень 71 коп. і судовий збір в розмірі 8 000 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. А саме, неповне встановлення судом обставин у справі, що призвело до порушення судом норм матеріального права. В матеріалах справи відсутні належні докази невиконання компанією «BORETISANO HOLDINGS LTD» свого обов`язку за Договром. Суд першої інстанції не долучив зазначену компанію, як основного боржника, до участі у справі, розгляд справи було проведено за відстуністю відповідача, який не був повідомлений про час та місце судового розгляду своєчасно та належним чином.

ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , у відзиві проти задоволення апеляційної скарги заперечує. Посилається на те, що суд направляв ОСОБА_2 повідомлення про час та місце судового розгляду за адресою його реєстрації, повідомлення відповідачем не отримувались. Про зміну свого місця проживання ОСОБА_2 суд не повідомляв, хоча знав про судові засідання, оскільки постійно звертався із апеляційними скаргами на ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у справі. Компанія «BORETISANO HOLDINGS LTD» знала про розгляд дійсної цивільної спрви, оскільки посилалася на існування спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 при розгляді іншої цивільної справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України).

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України).

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд керується ст. 367 ЦПК України та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Проте оскаржуване рішення суду таким вимогам не відповідає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 15 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та компанією «BORETISANO HOLDINGS LTD» ( надалі Компанія) було укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав (частки у статутному капіталі ТОВ «ХОВОТМ «Харківтеплоенерго») № 9915 статутного капіталу ТОВ «ХОВОТМ «Харківтеплоенерго» (надалі Договір купівлі - продажу) ( т.1 а.с. 7).

За умовами зазначеного договру ОСОБА_1 передав у власність Компанії 100% частки ТОВ «ХОВОТМ «Харківтеплоенерго» , що складає 170 000 грн. , а компанія зобв`язалася сплатити йому 15 000 000 грн . шляхом перерахування вказаної суми на банківський рахунок продавця в строк до 30 вересня 2016 року.

На забезпечення виконання зобов`язань за Договором купівлі - продажу 15 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки (надалі Догвір Поруки) , за яким останній зобов`язавався солідарно з Компанією відповідати за належне виконання останньою всіх зобов`язань за Договром купівлі - продажу. Але в любому випадку розмір відповідальності Поручителя не повинен перевищувати розміру забезпеченого зобов`язання у розмірі 15 000 000 грн. (пункти 1.1., 3.1, 4 Договру Поруки) ( т.1. а.с. 8).

Задовольняюси позов ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості Компанії за Договором купівлі - продажу у прозмірі 19 573 157 грн. 71 коп., суд першої інстанції керувався ст.ст. 526-530 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), ст.ст. 2,4,5,2,76,81 ЦПК України та виходив з того, що ОСОБА_5 не наддав суду належних та допустимих доказів належного виконання умов Договру купівлі - продажу з боку Компанії, тому кредитор вправі вимагати від нього виконання зобов`язання за цим договром.

Судова колегія вважає, що суд дійшов зазначеного висновку з порушенням норм процесуального права, що призвело дло ухвалення необгрунтованого та незаконного рішення.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями (частини третя та четверта статті 128 ЦПК України).

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Відтак, під час розгляду справи у суді першої інстанції належним доказом вручення судової повістки, відправленої поштою, є, зокрема, повідомлення про вручення рекомендованого листа.

Відповідно до пунктів 3,4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З матеріалів справи вбачається, що провадження у дійсній цивільній справі було відкрито судом першої інстанції 22 грудня 2017 року ( т.1. а.с. 148).

05 лютого 2018 року ОСОБА_5 подав апеляцінй скаргу на зазначену ухвалу суду ( т.1 а.с. 158 - 159). Ухвалою Апеляійного суду Харківської області ( т.1. а.с.185 - 187) у відкритті апеляційного провадженяя за апеляціною скаргою ОСОБА_2 відмовлено, апеляційна скарга повернута скаржнику. 20 серпня 2018 року ОСОБА_2 повторно звернувся з апеляційною скаргою на вищезазнаену ухвалу суду через поштове відділення (т.1 а.с. 224-226). Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27 серпня 2018 року у відкритті апеляційного провадження йому було відмовлено (т.1 а.с.253).

В судові засідання у справі від 06.02.2017 року (а.с. 107), 09 липня 2018 року (т.1 а.с. 212, т.2 а.с. 5), 19 липня 2018 року (т.1 а.с. 218, 222) ОСОБА_5 не з`явився, дані про його належне повідомлення про час та місце судовго розгляду в матеріалах спави відсутні. Про розгляд цивільної справи № 640/4022/17 08 серпня 2018 року о 12 годині 30 хвилин у Київському районному суді м. Харкова ОСОБА_2 був повідомлений через оголошення у друкованому засобі масової інформації: газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий Кур`єр» (т.1 а.с. 227 - 245). Про судове засідання від 24 вересня 2018 року ОСОБА_2 повідомлений не був. Рішення ухвалене за його відсутності.

Ухвалюючи рішення за відсутності належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду відповідача суд порушив принципи рівності учасників цивільного процесу та змагальності сторін, які є складовими права на справедливий суд як частини верховенства права.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо БегеерБ.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

За таких обставин, доводи апелянта щодо розгляду справи за відстуності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час, місце судового засідання, знайшли своє підтвердження та є обов`язковою підставою для скасування судвого рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.554, ч.1 ст.555 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов`язаний повідомити про це боржника, а в разі пред`явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов`язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора.

Таким чином, доводи апелянта, про те що в результаті розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 , останній був позбавлений можливості заявити клопотання про долучення до участі у справі боржника - Компанії заслуговують на увагу.

Судова колегія вважає, що розгляд та вирішення справи за відстуності представника Компанії може вплинути на права та обов`язки Компанії і привести до порушення прав Поручителя, якому відповідно до вимог ч.1 ст. 555 ЦК України боржник може висунути такі ж запереченння проти боргу, як і кредитору.

Докази, що були дослідженні судом та на підставі яких було ухвалене рішення, не містять даних про наявність у Компанії заборгованості за Договором купівлі-продажу. 14 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Компанії та ОСОБА_2 з претензіями про виконання умов Договру купівлі - продажу і сплату боргу, проте відповіді на ці претензії не отримав (а.с. 9 - 12).

В судове засідання в суді апеляційної інстанції представниками ОСОБА_1 надана відповідь Компанії на зазначну претензію від 21 грудня 2017 року. За змістом відповіді Компанія не може виконати умови Договору купівлі - продажу через відсутність грошових коштів (т.2 а.с. 87,88).

Разом з тим, згідно листа Компанії від 01 листопада 2018 року, що був доданий до апеляційної скарги, всі питання між сторонами Договру купівлі - продажу врегульовано. Про наявність дійсного судового спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Компанія не повідомлялася (т.2 а.с. 46 - 49).

Заперечення представинків позивача про обізнаність Компанії щодо існування спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується фактом звернення Компанії 01 вересня 2017 року до Господарського суду Харківської області із позовом про визнання Договору купівлі - продажу недійсним (т.2 а.с. 75-77), не є суттєвими.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції на стадії апеляційного розгляду позбавлений можливості вирішити питання про долучення до участі у справі відповідача або третьої особи, тому рішення суду першої інстанції підялгає скасуванню, а у задоволені позову ОСОБА_1 належить відмовити. Зазначене не позбавляє ОСОБА_1 права звернутися з позовом про стягнення боргу за Договором купівлі - продажу долучивши до участі у справі Компанію.

Відповідно до ч.ч. 1,13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи обґрунтованість апеляційної скарги представника ОСОБА_2 , а також те, що при подачі апеляційної скарги було сплачено 12 000 гривень (т.2 а.с. 59), з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 належить стягнути 12 000 гривень. При цьому заява ОСОБА_6 , подана в інтересах ОСОБА_1 , про надання можливості доведення розміру понесених судових витрат задоволенню не підлягає, оскільки судові витрати у випадку відмови у задоволенні позову відповідачем не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 25 вересня 2018 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 12 000 (дванадцять тисяч) гривень судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 10 вересня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний