Ухвала

04 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 501/2755/17

провадження № 61-2042ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 29 серпня 2018 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права спільної часткової власності,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про припинення права спільної часткової власності, компенсацію частки, у якому просили суд: припинити право власності за ОСОБА_1 на 1/6 частку автомобіля марки

Сhеrу А21 Еlаrа, номерний знак НОМЕР_1; визнати за ОСОБА_2 і ОСОБА_3 право власності по 1/12 частки за кожним на автомобіль марки Сhеrу А21 Еlаrа; стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/6 частки автомобіля шляхом отримання ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 12 612,17 грн, які знаходяться на депозитному рахунку територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 29 серпня 2018 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права спільної часткової власності задоволено.

Припинено право власності за ОСОБА_1 на 1/6 частку автомобіля марки Сhегу А21 Еlага, номерний знак НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_2 і ОСОБА_3 право власності по 1/12 частки за кожним на автомобіль марки Сhегу А21 Еlага, номерний знак

НОМЕР_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/6 частки указаного автомобіля шляхом отримання ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 12 612,17 грн, які знаходяться на депозитному рахунку територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2018 року апеляційну скаргуОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 29 серпня

2018 року залишено без змін.

У січні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на оскаржувані судові рішення, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 12 612, 17 грн, яка станом на

1 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921*100=192 100).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету МіністрівРади Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 29 серпня 2018 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права спільної часткової власності, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник