ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/2638/19Головуючий у 1-й інстанції Ромазан Л.С.
Провадження № 22-ц/817/1145/19 Доповідач - Щавурська Н.Б.
Категорія - 331060100
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Щавурська Н.Б.

суддів - Костів О. З., Сташків Б. І.,

секретаря - Сович Н.А.

розглянувши у відкритому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2019 року, постановлену суддею Ромазан Л.С. у цивільній справі № 606/2638/19 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Теребовлянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про встановлення факту, що має юридичне значення (неправильності запису в акті цивільного стану),

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту неправильності відомостей в актовому записі про народження, в обґрунтування якої зазначила, що органом державної реєстрації актів цивільного стану в актовому записі № 93 про її народження, вчиненому Теребовлянським районним відділом РАЦС 22 червня 1976 року, неправильно зазначено її дату народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 » замість дійсної « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, вважаючи її необґрунтованою та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на безпідставність висновку суду про те, що її вимога, яка стосується внесення змін в актовий запис про народження підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки будь-які рішення органом ОСОБА_2 , підставність прийняття якого могли би бути предметом перевірки судом, не приймалися. Її вимога пов`язана зі встановленням факту щодо дати її народження, а такий спір не є публічно-правовим і має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Вважає, що без встановлення відповідних фактів та надання їм оцінки у цивільному порядку, розгляд адміністративної справи не призведе до відновлення її порушених прав та інтересів.

На думку апелянта, відмова у відкритті провадження позбавляє її можливості встановити наявність чи відсутність спору, а також порядку розгляду даної категорії справ.

Відзив від Теребовлянського РВ РАЦС ГТУЮ в Тернопільській області на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходив.

Будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. У своїй письмовій заяві, адресованій суду, просила розгляд справи провести у її відсутності, апеляційну скаргу підтримала.

Будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, представник третьої особи Теребовлянського РВ РАЦС ГТУЮ в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи в його відсутності.

У відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомлених сторін і наявні клопотання про розгляд справи в їх відсутності дає апеляційному суду право провести розгляд справи у відсутності сторін.

Перевіривши законність оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ОСОБА_1 не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, як таким, що зроблений без з`ясування обставин, що мають значення для справи та з порушенням вимог процесуального закону.

Так, відповідно до роз`яснень, викладених в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами і доповненнями, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник немає іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму суди можуть встановлювати факти реєстрації народження, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі, на виконання делегованих повноважень або наданні адміністративних послуг.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За ч. 1 ст. 9 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

В даній справі спірні правовідносини пов`язані з установленням року народження ОСОБА_1 і залежно від цього - правильності чи помилковості актового запису про рік її народження.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, встановлення її походження, та ін. (ч.ч. 1, 2 ст. 49 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (ч. 1 ст. 22 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Відповідно до пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

У своїй заяві, поданій в порядку окремого провадження, ОСОБА_1 просила встановити факт неправильності запису про дату її народження в акті цивільного стану (про народження), та встановити факт її народження саме в 1961 році.

Отже, ОСОБА_1 звернулася до суду для захисту свого права, шляхом відображення органом державної влади достовірної інформації про дату її народження в актовому записі, а не з метою оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану.

Правовий висновок щодо правильного застосування пункту 2.13 Правил від 12.01.2011 року № 96/5 викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року (справа № 425/2737/17), де зазначено, що суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, та залежно від установлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису і зобов`язання відповідача внести зміни до цього запису. У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема перевіряє, чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду в таких справах полягає насамперед у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не має права виходити за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що відмова Теребовлянського РВ РАЦС ГТУЮ в Тернопільській області у внесенні змін до актового запису про народження в даній справі відсутня, оскільки ОСОБА_1 до відповідного державного органу з такою вимогою не зверталася.

За ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд першої інстанції не вжив заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи та за власною ініціативою не витребував необхідні докази, в результаті чого дійшов необґрунтованого та передчасного висновку про підсудність спору адміністративному суду і відмови у відкритті провадження.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 знаходять своє підтвердження та спростовують висновки районного суду, що є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали з мотивів, наведених у ній.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи, що при постановленні ухвали судом неповно з`ясовані обставини по заяві окремого провадження, не вірно зроблено висновок щодо наявності підстав для розгляд спору в порядку адміністративного судочинства та порушено норми процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду в даній справі, як така що перешкоджає подальшому провадженню, підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 35 ч. ч. 1, 3; 259 ч.ч. 1, 2, 6, 8; 374 ч. 1 п. 6; 379 ч. 1 п.п. 1, 3, 4; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2; 384 ч. 1; 389 ч. 1 п. 2; 390 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2019 року скасувати. Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судовий збір покласти на сторони, в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 16 грудня 2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи