У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2019 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

при секретарі - Ковальчук О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

20.12.18 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

25.06.19 р. позивачі звернулися до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просили: вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 2/6 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка відповідно до договору купівлі-продажу № 8478 від 25.09.2002 року належить ОСОБА_3 , заборонивши їй вчиняти будь-які дії щодо відчуження зазначених 2/6 частин квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

В судове засідання сторони не викликались.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно п. 6 зазначеної Постанови, особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Оскільки предметом даного позову є визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання можливого рішення суду.

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе частково задовольнити дану заяву про забезпечення позову до розгляду даної справи по суті та набрання чинності судовим рішенням.

Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви в частині заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо відчуження 2/6 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Відтак, в цій частині заяви необхідно відмовити, оскільки дана вимога тотожна першій вимозі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 157 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на 2/6 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка відповідно до договору купівлі-продажу № 8478 від 25.09.2002 року належить ОСОБА_3 .

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягувач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; електронна адреса - відсутня).

Стягувач: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; електронна адреса - відсутня).

Боржник: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_4 ; електронна адреса - відсутня).

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяО. В. Васильченко