Єдиний унікальний номер 227/1466/19 Номер провадження 22-ц/804/2094/19

Головуючий у 1-й інстанції Любчик В.М. Єдиний унікальний номер 227/1466/19
Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/804/2094/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2019 року Донецький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Папоян В.В.

суддів Біляєвої О.М., Новікової Г.В.,

розглянувши порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в м.Бахмуті Донецької області за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29 травня 2019 року цивільну справу № 227/1466/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати (головуючий у 1 інстанції суддя Любчик Ю.В.),

В С Т А Н О В И В :

У квітня 2019 року позивач звернулася з позовом до АТ «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати. В обґрунтування вимог зазначила, що вона перебувала в трудових відносинах з відповідачем до 31.05.2017 року, звільнена за ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. При звільненні відповідач не здійснив повний розрахунок. Просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в загальній сумі 9621,57 грн, у тому числі: заробітна плата за березень 2017 року в сумі 3536,91 грн., заробітна плата за квітень 2017 року в сумі 2946,39 грн., заробітна плата за травень у сумі (з урахуванням компенсації за невикористану відпустку) 3138,27 грн., та компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 1928,71 грн.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29 травня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованості по заробітній платі у розмірі 7832,91 грн., суму компенсації за втрату частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 1928,71 грн. та зобов`язано утримати з сум, що підлягають стягненню, податок з доходів фізичних осіб та інші обов`язкові платежі. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат

Не погодившись з рішенням суду в частині задоволення позову, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, відмовивши у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовані обставини справи, а висновки суду не відповідають встановленим по справі обставинам. Рішення суду фактично ґрунтується на припущеннях, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості по заробітної плати перед позивачем. Суд безпідставно прийняв до уваги докази позивача щодо розміру заборгованості з заробітної плати, так як її нарахування не здійснювалося через відсутність первинних документів. Надані позивачем розрахунки виготовлені на непідконтрольній території та є оформленими з порушенням вимог закону. Відповідач не має можливості підтвердити інформацію щодо фактичного виконання робіт працівником. Крім того, суд першої інстанції помилково не прийняв до уваги науково-правовий висновок Торгівельно-промислової палати України №126/2/21-10.2 від 16.01.2018 року згідно якого встановлено події, які унеможливлюють здійснення нарахування та виплати заробітної плати.

Позивач надала відзив на апеляційну скаргу, у якому просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення. В обґрунтування зазначила, що саме на відповідачі лежав обов`язок зберігати кадрову та фінансову документацію. Нею було надано документи на підтвердження своїх вимог, у тому числі наказ про звільнення, яким передбачена виплата компенсації за невикористану відпустку та розрахункові відомості. Висновок Торгово-промислової палати, на якій посилається відповідач, не може застосовуватися до спірних правовідносин. Крім того, позивач наводить судову практику з приводу спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 368 та ч.ч.1, 3 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні без повідомленням учасників справи.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 18 вересня 2019 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Оскільки апеляційним судом не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі та зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, що стосується трудових відносин, ціна позову у якій не перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розгляд якої відповідно до п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення лише в оскаржуваній частині і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо неоскарженої частини. Позивачем не було подано апеляційну скаргу на судове рішення щодо позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції зміні з наступних підстав.

Відповідно до ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 23 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, закріплено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибiр роботи, на справедливі i сприятливі умови праці та на захист від безробіття.

Частиною 3 статті 43 Конституції України встановлено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина перша статті 1); в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством (стаття 33).

Відповідно до ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра, інших посадових осіб. За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 №131566 ОСОБА_2 .В працювала на різних посадах у відділеннях ДП «Донецька залізниця», зокрема у Іловайській дистанції сигналізації та зв`язку. Згідно наказу №303 від 15.04.2016 року Іловайська дистанція сигналізації та зв`язку ДП «Донецька залізниця» реорганізована шляхом злиття у ВП «Іловайська дистанція сигналізації та зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

За наказом №1/ос від 07.07.2016 року з 08.07.2016 року було продовжено дію безстрокових трудових договорів без зміни назви посад, тарифного окладу, істотних умов праці у СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» у тому числі з позивачем.

Наказом начальника структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» від 17.03.2017 року № 236/ДНД було встановлено початок простою у вказаному виробничому підрозділі залізниці з 20.03.2017 року

Пунктами 2 - 6 цього наказу визначено, що на час простою встановити щоденний режим роботи згідно діючих Правил внутрішнього трудового розпорядку та зобов`язати всіх працівників дирекції, які заходяться у простої, з`являтися на свої робочі місця, актові зали, кабінети технічного навчання та т.і., та розписуватися на початку та наприкінці робочого дня в «Журналі обліку приходу - уходу працівників, які знаходяться на простої». Призначено відповідальними за облік працівників, які знаходяться на простої. Оплату за час простою не з вини працівника провести з розрахунку двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою згідно графіку роботи. На весь період простою працівникам в табелі обліку використання робочого часу проставляти літерний код «П».

Згідно з наказом (розпорядженням) СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» про припинення трудового договору № 985/ДН-ос від 29.05.2017 ОСОБА_1 (табельний номер 0152) з 31.05.2017 року звільнена з посади оператора електрозв`язку 2 класу за ст.36 КЗпП України за угодою сторін, про що також зроблений запис у його трудовій книжці. Згідно із наказом про припинення трудового договору ОСОБА_1 має право на компенсацію за 8 днів відпустки.

Вказані обставини справи підтверджуються матеріалами справи та не спростовані сторонами.

З доданих до позову розрахунків заробітної плати вбачається, що позивачу в спірний період часу було нарахована:

- за березень 2017 року без утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів 3536,91 грн., сума до видачі 2812,49 грн.

- за квітень 2017 року з урахуванням часу простою та без утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів 2946,39 грн., сума до видачі 2342,92 грн.

- за травень 2017 року з урахуванням часу простою, компенсації за невикористану відпустку 8 днів, та без утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів 3138,27 грн., сума до видачі 2495,50 грн.

Відповідно до видаткового касового ордеру від 19.09.2017 року позивачу сплачено за березень 2017 року у сумі 1788,66 грн, без утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів (сума до видачі 1425,31 грн.)

За таких обставин, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по оплаті праці, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з боку відповідача має місце порушення права працівника на оплату праці за період простою з березня по травень 2017 року. Позивачем підтверджено наявність заборгованості по оплаті праці за спірний період у загальній сумі 7650,91 грн., а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з оплати за час простою за цей період, заборгованості з виплати компенсації за невикористані дні відпустки у загальній сумі 7650,91 грн підлягають задоволенню.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо безпідставності висновків суду, оскільки зі змісту положень ст. ст. 84, 113 КЗпП України та положень ст.. 12 Закону України «Про оплату праці» убачається, що норми і гарантії в оплаті праці, передбачені зазначеними нормами є мінімальними державними гарантіями які застосовуються для захисту прав найманого працівника.

Поняття «простій» законодавчо дано у ст. 34 КЗпП України і визначено як призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

Отже, вирішуючи спір про оплату простою, суди повинні з`ясовувати зокрема, факт перебування сторін у трудових правовідносинах, факт простою, правові наслідки і наявність чи відсутність вини працівника в цьому, тощо.

Згідно з наказом №384-П від 15.03.2017 року «Про встановлення простою» у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», викликаних перекриттям усіх залізничних колій, що ведуть до лінії розмежування, встановлено початок простою по причинах, не залежних від робітників 16.03.2017 року для всіх працівників апарату управління. Доручено начальниками структурних підрозділів встановити відповідними наказами початок простою з 16.03.2017 року для всіх працівників, підпорядкованих їм структурних підрозділів; забезпечити облік використання часу знаходження працівників у простої. Оплату за час простою провести з розрахунку двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою в робочі дні (зміни) згідно графіку роботи. Наказом начальника структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» від 17.03.2017 року № 236/ДНД було встановлено початок простою у вказаному виробничому підрозділі залізниці з 20.03.2017 року. Відповідачем не оспорюється наявність зазначеного наказу, також не оспорюється факт перебування з позивачем у трудових відносинах та звільнення його саме 31 травня 2017 року.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що позивачем не надано доказів на підтвердження її позовних вимог, оскільки право позивача на отримання відповідних виплат підтверджується матеріалами справи, у тому числі наказом «Про припинення трудового договору» № 985/ДН-ОС від 29.05.2017 року, згідно якого позивач має право на виплату компенсації за 8 днів відпустки, а також розрахунковими відомостями за березень-травень 2017 року, згідно яких підтверджується наявність заборгованості. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази щодо недостовірності викладених в них відомостей.

Враховуючи, що в період встановленого простою позивач на виконання наказу виходила на своє робоче місце до дня звільнення, на день її звільнення накази про встановлення простою скасовані не були, у відповідача відсутні підстави не здійснювати позивачу оплату за час простою. Даних, що наведені суми були виплачені позивачу, відповідачем не надано.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що відсутність первинної документації унеможливлює нарахування позивачу оплати за час простою, та погоджується з висновком суду першої інстанції, що обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо лежить на працедавцеві, а не на працівникові.

Відсутність первинних документів не позбавляє відповідача обов`язку здійснювати нарахування та виплату заробітної плати. Відповідачем не надано суду доказів, що він у будь-який спосіб намагався виправити цю ситуацію. Відповідач належними та допустимими доказами не спростував відомості, наведені у письмових доказах, наданих позивачем, не надав доказів, що відомості, які відображені в них, є недостовірними.

Відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією роботодавця. Зазначений висновок узгоджується з правовим висновком щодо застосування наведеної норми, якій був викладений у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 243/5469/17.

Також апеляційний суд не приймає до уваги посилання відповідача на науково-правовий висновок Торгівельно-промислової палати України №126/2/21-10.2 від 16.01.2018 року, оскільки належна оплата праці є конституційним правом людини та наявність викладених обставин може бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язань проте не звільняє роботодавця від обов`язку здійснювати оплату праці та належно виконувати передбачені чинним законодавством гарантії.

Враховуючи, що відповідач в порушення Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Закону України «Про оплату праці» не надав суду документів щодо нарахування позивачу заробітної плати за спірний період, наявності або відсутності заборгованості по оплаті праці за цей період, проте в апеляційній скарзі не заперечує, що нарахування позивачу заробітної плати припинено через відсутність первинних документів та розрахунок з позивачем при його звільненні не проведено, то суд першої інстанції при вирішенні спору обґрунтовано виходив з доказів, наданих позивачем, та дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи відповідача, що заборгованість перед позивачем відсутня, не заслуговують на увагу оскільки відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст. ст. 115, 116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець. Позивачем доведено наявність права на отримання певних сум та відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження факту своєчасного розрахунку з працівником та на спростування факту наявності заборгованості.

Відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) (стаття 1).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення) (стаття 2).

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4).

Оскільки затримка у виплаті належної позивачу заробітної плати складає більше одного місяця, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» має право на компенсацію втрати частини грошових доходів.

Відповідно до пунктів 4, 5 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом (пункт 4).

Сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (пункт 5).

Проте розраховуючи суму компенсації втрати частини грошових доходів, суд першої інстанції не врахував, що заробітна плата за березень 2017 року частково сплачена та сума заборгованості за вказаний період становить 1748,25 грн., що призвело до невірного розрахунку компенсації втрати частини грошових доходів.

Компенсація втрати частини грошових доходів за березень 2017 року у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з урахуванням індексів споживчих цін складає 370,62 грн. (1748,25 грн. х 0,212 коефіцієнта приросту споживчих цін за період з березня 2017 року по лютий 2019 року). Загальна сума компенсації втрати частини грошових доходів за березень - травень 2017 року становить 1549, 51 грн, тому рішення суду в цієї частині підлягає зміні.

Згідно ч.13 ст. 141 України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Задовольняючі апеляційну скаргу відповідача, апеляційний суд, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України та того, що позивач звільнений від сплати судового збору як особа, що подала позов про стягнення заробітної плати, з урахуванням ставок судового збору, передбачених ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», вважає за необхідне компенсувати відповідачу витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволеної частини у розмірі 44,72 грн. за рахунок держави.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29 травня 2019 року в частині стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 суми компенсації за втрату частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів її виплати, змінити, викласти абзац третій рішення у наступній редакції:

«Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (юридична адреса: 03680, м.Київ, вул..Тверская, 5, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , суму компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку із порушенням термінів її виплати у розмірі 1549 (одна тисяча п`ятсот сорок дев`ять) грн. 51 коп.»

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Судові витрати, понесені Акціонерним товариством «Українська залізниця» за подачу апеляційної скарги в розмірі 44,72 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: В.В. Папоян

О.В. Біляєва

Г.В. Новікова