Справа № 203/3983/19
Провадження № 2/0203/1365/2019
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого, судді - Колесніченко О.В.,

за участю секретаря - Давіденко Ю.А.

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утриманні неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 21 березня 2003 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак оскільки фактично сім`я розпалась, з відповідачем вони не проживають разом, останній припинив приймати належну у вихованні та утриманні дитини, а позивач не може самотужки забезпечити йому належний рівень утримання, необхідний для розвитку дитини, у зв`язку з чим просила суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі 3000,00 грн. щомісячно з моменту подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття.

На запит суду в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України отримана інформація з відділу адресно-довідкової роботи УПР ГРФО ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про те, що відповідач зареєстрованим не значиться.

Ухвалою судді від 11 листопада 2019 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків, на виконання чого позивачем подана позовна заява виключно з вимогами про стягнення аліментів.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2019 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, наполягаючи на їх задоволенні з наведених у позовній заяві підстав, зазначивши, що наразі син проживає в будинку її батька на АДРЕСА_1 із нею, оскільки в її власному будинку на АДРЕСА_2 неналежне опалення.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав в частині обов`язку утримання дитини, однак заперечував визначений позивачем розмір у сумі 3000,00 грн., як такий, що не містить будь-якого обґрунтування і пояснив, що позивачу поставив умову за якої надавати кошти на дитину буде виключно після розірвання шлюбу, а до цього часу припиняє грошове утримання. Також додав, що має нестабільний дохід від підприємницької діяльності, а підприємство, де він є керівником ТОВ «Електастандарт» наразі господарської діяльності не веде.

Заслухавши учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська 24 червня 2003 року, долученого до матеріалів справи в копії (а.с. 9).

Наразі дитина проживає та зареєстрована з матір`ю (позивачем), що підтверджується домовою книгою домоволодіння по АДРЕСА_2 та про що надали пояснення сторони в судовому засіданні, зокрема, про те, що позивач з дитиною в зимовий період проживають в будинку її батька по АДРЕСА_1 через відсутність належного опалення будинку по АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні встановлено, що позивач працює в КЗО "Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 195 комбінованого типу" ДМР з 15 вересня 2014 року.

Відповідач за трудовим договором не працює, має мінливий дохід від виконання замовлень за цивільно-правовими договорами, засноване ним підприємство ТОВ «Електастандрат» за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань господарську діяльність не веде та припинено з 14 квітня 2017 року.

Також судом встановлено, що домовленості (договору) щодо стабільної сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у даній справі досягнуто не було, разом з тим, обов`язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов`язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, а тому вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.2 ст. 3, ст. 4, ст. 5 Конвенції про права дитини 20.11.1989 року держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних та інших заходів для здійснення прав, визнаних у цій Конвенції. Держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Відтак, при вирішенні питання щодо присудження до сплати аліментів та їх розміру, суд враховує згідно ст. 182 СК України стан здоров`я та матеріальне становище неповнолітньої дитини, яка потребує піклування, утримання, мешкає разом із матір`ю (позивачем), перебуває на її утриманні, а також стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, однак за трудовим договором не працює та має мінливий дохід від замовлень за цивільно-правовими угодами, інших осіб, які перебувають на його утриманні не має, а також інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, часткове визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що справедливим та співмірним буде визначити аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років 2218,00 грн. щомісяця до повноліття сина, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Доказів наявності у відповідача можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж прожитковий мінімум на дитину, визначений чинним законодавством, позивачем суду не надано.

При цьому, визначаючи розмір аліментів на неповнолітнього сина, суд виходить з того, що аліменти є тим утриманням, суть якого має саме регулярний характер, з тим, щоб за рахунок стабільності таких виплат мало місце планування бюджету з цільовим використанням за для забезпечення життєдіяльності, здоров`я та розвитку дитини, у зв`язку з чим розмір такого утримання не може залежати виключно від волі та розсуду того з батьків, який проживає окремо від дитини.

Доводи відповідача про неможивість ним перевірити належність витрат наданих позивачу коштів на дитину, на висновки суду про наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього сина не впливають, оскільки обо`язок утримання за ст .180 СК України є безумовним, не залежить від порядку їх витрачання, а контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється в порядку, визначеному ст. 186 СК України органом опіки та піклування.

За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням часткового задоволення позову, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 81, 141, 209, 265, 268, 280, 282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утриманні неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 24.12.1997, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ), аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 2218,00 грн. (дві тисячі двісті вісімнадцять гривень) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 24.12.1997, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги у паперовій формі до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде складено 24 грудня 2019 року.

Суддя О. В. Колесніченко