Справа № 740/4604/19
Провадження № 2/740/1366/19
УХВАЛА

25 вересня 2019 року м.Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Ковальова Т.Г., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних від простроченої суми у зв`язку із невиконанням грошового зобов`язання,

ВСТАНОВИЛА:

16 вересня 2019 року до Ніжинського міськрайонного суду надійшла справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних від простроченої суми у зв`язку із невиконанням грошового зобов`язання, яка була передана на розгляд судді Ніжинського міськрайонного суду Ковальовій Т.Г.

Відповідачем по справі є ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , і є сусідом помічника судді Ковальової Т.Г. Марченко Ю.О., яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , останні перебувають у дружніх відносинах. Ознайомившись з матеріалами справи, вважаю необхідним і законним заявити самовідвід з передбачених законом підстав.

Згідно п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.1 ст.39 ЦПК України з підстав, зазначених у ст.36, 37, і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язані заявити самовідвід.

Статтею 40 ЦПК України визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, для визначення неупередженості суду належить виходити не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (Рішення у справі Ferrantelli et Santangelo).

Європейський суд з прав людини звертає увагу і на ті зовнішні ознаки незалежності, які стосуються навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд Європейський суд з прав людини іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду (справи «Бєлілос проти Швейцарії» та «Очолан проти Туреччини») і застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд (справи «Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілд проти Данії» та «Веттштайн проти Швейцарії»).

Судді повинні приймати свої рішення цілком незалежно і мати змогу діяти без обмежень, без неправомірного впливу, підбурення, тиску, погроз, неправомочного прямого чи непрямого втручання.

Незалежність суддів є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, що забезпечується, крім іншого, забороною будь-якого впливу на суддів, захистом їх професійних інтересів.

Для уникнення будь-яких сумнівів у сторін щодо зацікавленості та неупередженості головуючого по справі судді Ковальової Т.Г., із врахуванням морально-етичних міркувань, з метою дотримання та реалізації учасниками процесу їх процесуальних прав, а також з метою дотримання балансу інтересів між будь-якими несприятливими наслідками для сторін, вбачаються підстави для самовідводу в порядку п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України.

Керуючись ст.39, 40 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Заявити самовідвід судді Ковальовій Т.Г. в розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних від простроченої суми у зв`язку із невиконанням грошового зобов`язання.

Справу передати до канцелярії суду для вирішення питання про її розгляд іншим суддею, визначеному у порядку, встановленому ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя Т.Г. Ковальова