ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1964/19 Справа № 186/1420/18 Суддя у 1-й інстанції - Янжула С.А. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2018 року

по справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2018 року до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу.

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу - залишено без розгляду та повернуто її боржнику.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2018 року скасувати та скасувати судовий наказ Першотравенського міського суду від 13.09.2018 року про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, судових витрат у сумі 176,20 грн.

У відзиві ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2018 року просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2018 року відхилити та залшити рішення без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 вересня 2018 року до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_2 зазначає, що з моменту смерті ОСОБА_4 (доньки заявника) та по теперішній час онука, неповнолітня ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з ним та знаходиться повністю на його утриманні.

17 березня 2008 року постановою Державної виконавчої служби Петропавлівського районного управління юстиції від 17 березня 2008 року виконавче провадження з примусового виконання виконані в/л №2-1780 від 26.08.2004 року виданого Першотравенським міським судом про стягнення аліментів 1/4 частини з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 закінчено, у зв'язку із смертю стягувача.

Згідно ст.258 СК України баба і дід мають право на самозахист внуків та мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. У зв'язку з цим баба, дід, з якими проживає внук, внучка, можуть подати позов до їх батьків про стягнення аліментів без призначення їх опікунами.

13 вересня 2018 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області винесено судовий наказ №186/1420/18 про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2, який є дідом неповнолітньої ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, з яким вона проживає, на її утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) з ОСОБА_1, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, що відповідає п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 вересня 2018 року до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу.

В обґрунтування своєї заяви боржник зазначає, що в нього на утриманні є ще одна дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що мешкає із ним.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно із ч.2 ст.160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Судовий наказ видано у порядку та строки, передбачені ст.161,167 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.170 ЦПК України має право протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно до ч.6 ст.170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Відповідно до ч.7 ст.170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Залишаючи без розгляду та повертаючи заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього за вказаним судовим наказом.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_6