Провадження № 2-о/229/69/2019
РІШЕННЯ

іменем України

01 лютого 2019 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Петров Є.В.

при секретарі Цукаревій К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Дружківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту народження,

В С Т А Н О В И В:

заявник ОСОБА_1, звернувся 31.01.2019 року до Дружківського міського суду з заявою, в якій посилається на те, що його дружина ІНФОРМАЦІЯ_4 у м.Горлівка народила народила дитину чоловічої статі.

На підставі медичного свідоцтва про народження дитини, отриманого 16 січня 2019 року в тимчасово окупованому м.Горлівка, він звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області. Однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про народження дитини, оскільки надане ним медичне свідоцтво про народження дитини, видане території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, є незаконним та не створює правові наслідки, тому орган державної реєстрації актів цивільного стану не може зареєструвати факт народження дитини.

У зв'язку з вищезазначеним просить встановити, що його дружина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Горлівка народила дитину чоловічої статі. Також просить вказати відомості про батьків дитини.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій вказав, що наполягає на заявлених вимогах з підстав викладених в заяві, просить заяву задовольнити.

Представник зацікавленої особи ВДРАЦС Дружківського міського управління юстиції у Донецької області у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином - телефонограмою.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч. 2ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 7 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 та п. 7 ч. 1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Згідно з ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованоюпостановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 є чоловіком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується виданим свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 07.06.2008 року.

Відповідно до медичного свідоцтва про народження № 20 від 24 січня 2019 року, та обмінної карти пологового будинку, які видані у ТМО «Сім'я та здоров'я» м. Горлівка, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 о 03 год. 20 хв. народила дитину чоловічої статі, вагою 3630,00 г.

На підтвердження факту народження дитини заявником також надано відповідний фотознімок.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є:

1) документи встановленої форми про народження, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту народження особи.

На звернення ОСОБА_1 до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області йому було роз'яснено, що для державної реєстрації народження дитини необхідно пред'явити паспорти та надати лікарське свідоцтво про народження (форма 103/о), затвердженої наказом Міністерства охорони здоров"я України від 08.08.2006 року №545. Оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, йому було відмовлено в державній реєстрації народження.

Надати таке медичне свідоцтво у заявника немає можливості, оскільки дитина народилась на території тимчасово не підконтрольній державній владі України і лікарське свідоцтво про народження дитини видане у ТМО «Сім'я та здоров'я» м. Горлівка за формою, яка не відповідає формі визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545 "Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року №1150/13024.

На даний час м. Горлівка віднесено до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади, в тому числі й нотаріальні контори тимчасово не здійснюють свої повноваження, на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р ( в ред.№1276-р від 02.12.2015).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018 №2268-VIII діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв'язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

Тобто, лікарське свідоцтво про народження дитини у ОСОБА_1 від 24 січня 2019 року, видане в м. Горлівка - на території тимчасово не підконтрольній Україні, не створює правових наслідків.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

За встановлених обставин, встановлення факту народження породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт народження, що має юридичне значення для послідуючого отримання документів.

Таким чином є всі підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту народження його дружиною дитини на тимчасово окупованій території України.

Щодо вимог заяви про внесення до актового запису відомостей про батьків, суд зазначає, що порядок визначення походження дитини від матері та батька визначений в главі 12 розділу ІІІ Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документу закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини.

Оскільки на час розгляду даної справи, суду не надано документу закладу охорони здоров'я складеного у відповідності до положень законодавства України, перевірка підстав для зазначення батька дитини не є компетенцією суду, оскільки це є виключною компетенцією відділу реєстрації актів цивільного стану при проведенні реєстрації народження дитини. Тому, такі вимоги задоволенню не підлягяють.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 76-82, 263-265, 273, 293, 315-319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Дружківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту народження - задовольнити частково.

Встановити факт народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою м. Нойтрелитць, Німеччина, громадянкою України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 о 03 год. 20 хв. в м. Горлівка, Україна, дитини чоловічої статі, вагою 3630,00 г.

В задоволенні вимог щодо внесення до актового запису відомостей про батька відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд протягом тридцяти днів з моменту проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Повний текст судового рішення складено 01 лютого 2019 року.

Суддя : Є.В. Петров