Справа № 495/7009/18
№ провадження 2/495/852/2019
З А О Ч Н Е р і ш е н н я
18 вересня 2019 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря Ткаченко О.М., Іванченко А.С.
справа № 495/7009/18,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні спільною частковою власністю,
від позивачів адвокат Коваленко Віра Антонівна на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю,
Позивачі ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , звернулися до суду через свого представника із позовом до ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні спільною частковою власністю, відповідно до якого просять суд: винести рішення, яким зобов`язати відповідача ОСОБА_3 у відповідності до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 1505/2432/2012 про визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 , відкрити позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 доступ до підсобних приміщень: - коридору 1-1 площею 4,9 кв.м.; - кухні 1-2 площею 10,3 кв.м., - коридору 1-3 площею 5,5 кв.м., - санвузла 1-4 площею 1,7 кв.м, вбиральню 1-7 площею 1,9 кв.м.; у разі невиконання рішення суду надати представнику відповідачів ОСОБА_4 з представником виконавчої служби та дільничного інспектора право на доступ до спірної квартири та усунути виявленні самочинні переобладнання.
Так, вимоги позивачів мотивовані тим, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_2 по 1/3 частині кожному.
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 495/2432/2012 визначено порядок користування сторонами співвласниками 1/3 частини двокімнатною квартирою АДРЕСА_2 , а саме: позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в окреме користування житлову кімнату 1-5 площею 13,5 кв.м.; балкон 1-8 площею 2,1 кв.м.; відповідачці - ОСОБА_3 виділити в окреме користування житлову кімнату 1-6 площею 13,4 кв.м. Підсобні приміщення : 1-1 коридор площею 4,9 кв.м., 1-2 кухню площею 10,3 кв.м., 1-3 коридор площею 5,5 кв.м., 1-4 санвузол площею 1,7 кв.м., 1-7 вбиральню площею 1,9 кв.м. - залишити у загальному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

На даний час виникла необхідність у постійному користуванні або розпорядженні належної позивачам нерухомості, однак цьому перешкоджає відповідач, яка закрила доступ у користуванні спільними підсобними приміщеннями.

Позивачі вказують, що неодноразові прохання до відповідачки усунути перешкоди у користуванні квартирою, позитивних наслідків не дали, у зв`язку із чим вони змушені звернутись до суду з відповідним позовом.

В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених у позові.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причина неявки суду невідома.

Зі згоди представника позивачів, що підтверджується її заявою, суд, ухвалою на місці, перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 - 281 ЦПК України.

Вислухавши пояснення представника позивачів, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що дійсно згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, сторони є співвласниками /кожному по 1/3 частині/ квартири АДРЕСА_1 /л.с.7/.

Рішенням Білгород - Дністровського міськрайонного суду по цивільній справі № 495/2432/2012 від 13.12.2012 року, визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_2 , виділивши позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в окреме користування житлову кімнату 1-5 площею 13,5 кв.м.; балкон 1-8 площею 2,1 кв.м.; відповідачці - ОСОБА_3 виділити в окреме користування житлову кімнату 1-6 площею 13,4 кв.м. Підсобні приміщення : 1-1 коридор площею 4,9 кв.м., 1-2 кухню площею 10,3 кв.м., 1-3 коридор площею 5,5 кв.м., 1-4 санвузол площею 1,7 кв.м., 1-7 вбиральню площею 1,9 кв.м. - залишено у загальному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . /л.с.4-5/.

У відповідності до листа № 992 від 24.07.2018 року з КП «Білгород-Дністровське БТІ» повідомлено, що при проведені поточної технічної інвентаризації квартири АДРЕСА_2 , 03.12.2013 року було зафіксовано самочинне переобладнання двокімнатної квартири АДРЕСА_1 в АДРЕСА_3 . Матеріали інвентаризаційної справи не містять відомостей про надання окремих адрес новоутвореним квартирам. Комунальне підприємство «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» не проводило державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. /л.с.6/.

Задля повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було витребувано інвентаризаційну справу на квартиру АДРЕСА_2 , що надійшла на адресу суду 27.05.2019 року.

Так, у матеріалах інвентаризаційної справи наявний акт поточних змін від 29.11.2013 року, згідно якого при обстеженні кв.14 виявлені наступні поточні зміни:квартиру розділено на 2 квартири, у яких розділили коридор на 2 приміщення, заклали отвір, коридор 3 розподілили на: встановили перегородку, пробили отвір, встановили двері, балкон № 8 розподілений на 2 встановлена перегородка.

Про вказані зміни КП «Білгород-Дністровське БТІ» повідомило листом № 10 від 17.12.2013 року виконком Сергіївської селищної ради.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Частиною першої статті 316 ЦК України встановлено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). При цьому згідно статті 346 ЦК України право власності припиняється, зокрема, в разі відчуження власником свого майна.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод,у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч.2-3 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

3. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції право на судовий захист, звертаючись до суду особа в позові вказує власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Оглянувши та перевіривши усі надані позивачем в обґрунтування позовних вимог докази, судом не виявлено жодних протиправних дій відповідача у спірній квартирі.

Варто зауважити, що підтверджений в судовому засіданні факт самочинного переобладнання двокімнатної квартири АДРЕСА_2 окремі однокімнатні не свідчить про вчинення вказаних дій саме відповідачем, а в матеріалах справи відсутні докази закриття позивачем доступу у користуванні спільними підсобними приміщеннями чи будь-якого іншого перешкоджання у користуванні спільною частковою власністю позивачам з боку відповідача.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням усього вищенаведеного, на основі повно та всебічно досліджених доказів, у сенсі розуміння вимог чинного законодавства в розрізі їх застосування до фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про відсутність доказів порушеного права чи інтересу позивачів, тому позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні спільною частковою власністю в частині зобов`язання відповідача відкрити позивачам доступ до підсобних приміщень: - коридору 1-1 площею 4,9 кв.м.; - кухні 1-2 площею 10,3 кв.м., - коридору 1-3 площею 5,5 кв.м., - санвузла 1-4 площею 1,7 кв.м, вбиральню 1-7 площею 1,9 кв.м є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Вимоги позивачів в частині надання їх представнику ОСОБА_4 з представником виконавчої служби та дільничного інспектора право на доступ до спірної квартири та усунути виявленні самочинні переобладнання є похідними вимогами, які можуть бути задоволені у разі основної частини позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 41, 55, 64 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 83, 263-265, 280-281, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні спільною частковою власністю - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складений 27 вересня 2019 року.

СУДДЯ: