Постанова

Іменем України

27 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 367/2854/16-ц

провадження № 61-34399св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» на рішення Апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Ігнатченко Н. В., Кулішенка Ю. М., Яворського М. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» (далі - ТОВ «Аверс-Сіті») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання договорів.

Позовна заява мотивована тим, що 26 грудня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений договір відступлення права вимоги, згідно

з яким відповідач набув статусу сторони (покупця) за договором купівлі-продажу майнових прав від 25 жовтня 2010 року.

26 грудня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладений договір відступлення права вимоги, згідно з яким відповідач набув статусу сторони (покупця) за договором купівлі-продажу майнових прав від 03 грудня

2010 року. Відповідно до вказаних договорів позивач продав, а відповідач купив майнові права на об`єкти нерухомості - квартири

АДРЕСА_1 .

Оскільки взяті на себе зобов`язання ні відповідач, ні особи, які мали статус покупців до заміни сторони у зобов`язанні, не виконали, грошових коштів ТОВ «Аверс-Сіті» за продаж майнових прав не сплатили, відповідно до пункту 8.3 договорів та положень цивільного закону це є підставою для їх розірвання.

Ураховуючи викладене, ТОВ «Аверс-Сіті» просило суд розірвати договори купівлі-продажу від 03 грудня 2010 року, сторонами яких є ТОВ «Аверс-Сіті» та ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 24 січня 2017 року у складі судді Кухленка Д. С. позовну заяву ТОВ «Аверс-Сіті» задоволено. Розірвано договори купівлі-продажу майнових прав № 1/444/ИП; 1/424/1ИП; між ТОВ «Аверс-Сіті» та ОСОБА_1 . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач не виконав своїх зобов`язань, а саме не здійснив оплату вартості майнових прав за спірними договорами, тому позовні вимоги ТОВ «Аверс-Сіті» обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Аверс-Сіті» відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції, не встановивши всіх фактичних обставин справи, які необхідні для правильного вирішення справи, та у порушення вимог статті 33 ЦПК України 2004 року не вирішив питання про залучення до участі у справі

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з огляду на те, що вони були сторонами спірних договорів, та дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Аверс-Сіті».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «Аверс-Сіті», посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 26 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу

№ 367/2854/16-ц зІрпінського міського суду Київської області.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

05 червня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

10 червня 2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2019 року вказану справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не виконали своїх грошових зобов`язань за договорами купівлі-продажу майнових прав № 1/444/ИП та 1/424/ИП. Вказаний факт встановлений рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 24 січня 2017 року. Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за договором купівлі-продажу майнових прав від 25 жовтня 2010 року № 1/424/ИП та

від 03 грудня 2010 року № 1/444/ИП у новій редакції, що є підставою для визнання недійсними цих договорів.

ТОВ «Аверс-Сіті» звернулося з позовною заявою про розірвання договорів купівлі-продажу майнових прав від 25 жовтня 2010 року № 1/424/ИП та

від 03 грудня 2010 року № 1/444/ИП, де сторонами договорів є ТОВ «Аверс-Сіті» та ОСОБА_1 , а тому ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не є сторонами оспорюваних правочинів.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу учасників справи

У серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 подав заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначає, що рішення апеляційного суду

є законним та обґрунтованим, а доводи касаційної скарги вказаних висновків не спростовують.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до договорів купівлі-продажу майнових прав (в редакції, яка викладена в договорах про внесення змін та доповнень від 26 грудня

2011 року) ТОВ «Аверс-Сіті» продав, а ОСОБА_1 купив майнові права на об`єкти нерухомості - квартири

АДРЕСА_1 .

Пунктом 8.3 указаних договорів передбачено, що продавець має право розірвати договір в односторонньому порядку, наслідком чого є його припинення, лише у випадку відмови покупця перерахувати та/або несвоєчасного перерахування покупцем коштів.

26 грудня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений договір відступлення права вимоги, згідно з яким відповідач набув статусу сторони (покупця) за договором купівлі-продажу майнових прав від 25 жовтня

2010 року.

У цей же день між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладений договір відступлення права вимоги, згідно з яким відповідач набув статусу сторони (покупця) за договором купівлі-продажу майнових прав від 03 грудня

2010 року.

У пункті 1.5 договорів про відступлення права вимоги зазначено, що до відповідача перейшли всі права та обов`язки покупця за договорами купівлі-продажу майнових прав, укладеними з ТОВ «Аверс-Сіті».

Відповідно до пункту 3.2 договорів відступлення права вимоги

від 26 грудня 2011 року, укладених між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ,

і між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , сторони підтвердили, що розрахунки за цим договором здійснені до моменту укладання цього договору.

Факт повного розрахунку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перед ТОВ «Аверс-Сіті» за придбані майнові права на квартири підтверджується довідками позивача від 25 жовтня та від 03 грудня 2010 року відповідно, постановою старшого прокурора Генеральної прокуратури України від 26 грудня

2012 року, а також договорами № 29/10/10 та № 444-3 про зарахування зустрічних однорідних вимог (а.с. 41-43, 98, 119).

Згідно з договором про зарахування зустрічних однорідних вимог

ОСОБА_2 та ТОВ «Аверс-Сіті», які мали один до одного зустрічні грошові вимоги, строк виконання яких настав 27 жовтня 2010 року, сторони дійшли згоди на підставі статті 601 ЦК України про зарахування таких зустрічних однорідних вимог, що випливають з договорів, укладених між сторонами, а саме за договором купівлі-продажу майнових прав

№ 1/424/ИП, згідно з якими ОСОБА_2 має виконати грошові зобов`язання перед ТОВ «Аверс-Сіті» (а.с. 119).

Відповідно до договору про зарахування зустрічних однорідних вимог ОСОБА_3 та ТОВ «Аверс-Сіті», які мали один до одного зустрічні грошові вимоги, строк виконання яких настав 06 грудня 2010 року, сторони дійшли згоди на підставі статті 601 ЦК України про зарахування таких зустрічних однорідних вимог, що випливають з договорів, укладених між сторонами,

а саме за договором купівлі-продажу майнових прав № 1/444/ИП, згідно

з якими ОСОБА_3 має виконати грошові зобов`язання перед ТОВ «Аверс-Сіті» (а.с. 98).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Касаційна скарга ТОВ «Аверс-Сіті» задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під

час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та

вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до статті 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний

у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Звертаючись до суду з позовом про розірвання договорів купівлі-продажу майнових прав, ТОВ «Аверс-Сіті» зазначав, що відповідач не сплатив кошти за договорами.

У пункті 1.5 договорів про відступлення права вимоги зазначено, що

до відповідача перейшли всі права та обов`язки покупця за договорами купівлі-продажу майнових прав, укладених між ОСОБА_3 ,

ОСОБА_2 та ТОВ «Аверс-Сіті».

Відповідно до пункту 3.2 договорів відступлення права вимоги від 26 грудня 2011 року, укладених між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , сторони підтвердили, що розрахунки за договором здійснені до моменту укладання договору.

Факт повного розрахунку ОСОБА_3 перед ТОВ «Аверс-Сіті» за придбані майнові права на квартири підтверджується договором про зарахування зустрічних однорідних вимог від 06 грудня 2010 року № 1/444-3 (а.с. 98).

Факт повного розрахунку ОСОБА_2 перед ТОВ «Аверс-Сіті» за придбані майнові права на квартири підтверджується договором про зарахування зустрічних однорідних вимог від 27 жовтня 2010 року № 29/10/10 (а.с. 119).

Згідно з договором про зарахування зустрічних однорідних вимог

ОСОБА_2 та ТОВ «Аверс-Сіті», які мали один до одного зустрічні грошові вимоги, строк виконання яких настав 27 жовтня 2010 року, сторони дійшли згоди на підставі статті 601 ЦК України про зарахування таких зустрічних однорідних вимог, що випливають з договорів, укладених між сторонами, а саме за договором купівлі-продажу майнових прав

№ 1/424/ИП, згідно з якими ОСОБА_2 має виконати грошові зобов`язання перед ТОВ «Аверс-Сіті».

Відповідно до договору про зарахування зустрічних однорідних вимог ОСОБА_3 та ТОВ «Аверс-Сіті», які мали один до одного зустрічні грошові вимоги, строк виконання яких настав 06 грудня 2010 року, сторони дійшли згоди на підставі статті 601 ЦК України про зарахування таких зустрічних однорідних вимог, що випливають з договорів, укладених між сторонами,

а саме за договором купівлі-продажу майнових прав № 1/444/ИП, згідно

з якими ОСОБА_3 має виконати грошові зобов`язання перед ТОВ «Аверс-Сіті».

Таким чином, зобов`язання відповідача, до якого перейшло відступлення права вимоги за договорами, перед позивачем припинилося на підставі частини першої статті 601 ЦК України, тому суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у позові.

Ураховуючи зазначене, правильним є висновок апеляційного суду про те, що підстави для розірвання договорів купівлі-продажу майнових прав відсутні.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Р. А. Лідовець