ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/278/19 Справа № 200/1030/17 Суддя у 1-й інстанції - Єлісєєва Т.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И Л А:

24 січня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики. Просила стягнути з відповідача суму заборгованості за Договором позики від 23.01.2012 року у розмірі 3291600,00 грн., що за офіційний курсом НБУ на момент звернення до суду еквівалентно 120000 доларів США та судовий збір у розмірі 8000,00 грн. (а.с.2-4).

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 3291600 гривень, що станом на 24.01.2017 року за офіційним курсом НБУ є еквівалентом суми 120000 доларів США. та судовий збір в розмірі 8000 грн., а всього 3299600 гривень (а.с.24-25).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1, звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі (а.с.50-52).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.01.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір позики у простій письмовій формі.

Відповідно до п.1 Договору позивачка передала у власність відповідачу грошові кошти у розмірі 958776 грн. 00 коп., що на момент укладання та підписання цього договору за офіційним курсом НБУ є еквівалентом суми 120000 доларів США. Сторони домовились, що вказаний еквівалент є незмінним.

Строк повернення позики, відповідно до п.4 Договору, становить 23.01.2017 року.

Проте, до теперішнього часу відповідачка позичену грошову суму не повернула.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, керуючись ст. 1046, 1049 ЦК України, виходив із того, що відповідачка не виконує умови договору та взяті на себе зобовязання щодо повернення грошової суми.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та якості. Згідно із ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підтвердження укладення договору позики позивач надала оригінал договору позики від 03.01.2012(а.с.149).

Відповідачем відсутність боргу належними та допустимими доказами не доведено.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, при наявності договору позики, саме відповідач зобов'язаний довести, що грошові кошти за договором не передавались, чи передавались в іншій сумі, але ці обставини мають бути підтверджені доказами, які відповідають вимогам ст. 76-80 ЦПК України.

Посилання апелянта, що вона не підписувала договір позики, колегія суддів не може прийняти до уваги. За клопотанням відповідача по справі була призначена судова почеркознавча експертиза. Проте, експертиза не була проведена, у зв'язку з невиконання клопотання експерта щодо надання експерементальних зразків почерку та підпису, а також вільних зразків почерку та підпису ОСОБА_1

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: