Номер провадження 2/754/4256/19
РІШЕННЯ

Іменем України

05 лютого 2019 року Деснянський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді: Таран Н.Г.,

секретарів судового засідання: Ковтуненка В.В., Гайворонського В.М., Раєвського П.А.

за участю:

позивачів- ОСОБА_5., ОСОБА_1

представника позивачів - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вказані вимоги позивачі мотивували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер їх батько ОСОБА_6 Позивачі є дітьми батька від другого його шлюбу з їх мамою ОСОБА_7 Мама з батьком розлучилися 10.03.1993 року. Батько після розлучення ніколи не приходив та аліментів не платив. В батька був перший шлюб в якому народився відповідач. Батько також розлучився з мамою відповідача. Позивачам також відомо, що після того, як батько розлучився з їх мамою він проживав із якоюсь жінкою. У тієї жінки був син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивачі думали, що він можливо є сином їх батька, так, як документів не бачили. Після смерті батька позивачі не подали заяви на прийняття спадщини до нотаріуса на протязі шести місяців, оскільки знали, що батько заповів усе своєму сину ОСОБА_8, крім цього усі документи на квартиру та інше майно знаходяться у ОСОБА_8, який про це і повідомляв раніше. Згодом ОСОБА_8 повідомив про те, що заповіту не було. Батько взагалі жив із мамою ОСОБА_8 без реєстрації шлюбу і ОСОБА_8 по документах не є сином батька позивачів. З цього часу позивачам стало відомо що після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина за законом, а не за заповітом. В спадкове майно увійшов житловий будинок в АДРЕСА_3., автомобіль та частка у квартирі в АДРЕСА_1. Як спадкоємець за законом відповідач ОСОБА_3, у визначений законодавством ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк звернулася з відповідною заявою про прийняття спадщини до П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, після чого була відкрита спадкова справа № 956/2017 до майна спадкодавця ОСОБА_6 Маючи намір прийняти спадщину, позивачі звернулися із заявами до нотаріуса з пропуском строку на прийняття спадщини. При цьому було роз'яснено нотаріусом, що питання про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини може бути вирішено судом у разі звернення із позовною заявою. Строк для прийняття спадщини був пропущений позивачами з поважних причин, оскільки вони з 1993 року проживали окремо від батька та не знали, що у нього є майно, аліментів він не платив, думали що він склав заповіт на ОСОБА_8, дізналися про те, що не має заповіту у листопаді 2017 року, відповідач знав давно, що ОСОБА_8 батьку по закону ніхто, і цим скористався та нічого не повідомив і думав що позивачі про це не дізнаються. Також на їхні дії вплинула юридична необізнаність про свої права та відсутність відповідних документів щодо спадкового майна померлого ОСОБА_6

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14.12.2017 року відкрито провадження у вищевказаній справі.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Ухвалою від 17.04.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання за клопотанням позивачів та їх представника витребувано з П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори завірену належним чином копію спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Інші процесуальні дії по справі не вчинялись.

11.06.2018 року з П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори надійшла завірена належним чином копія спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

17.08.2018 року до суду надійшов відзив на позов, де відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав необґрунтованості та не доведеності заявлених позовних вимог.

27.08.2018 року позивачами подано до суду відповідь на відзив.

Відповідачем у свою чергу 11.09.2018 року подано заперечення на відповідь на відзив.

В судовому засіданні позивачі та їх представник позов підтримали та просили суд позов задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Вислухавши позивачів, представника позивачів, відповідача, представника відповідача, заслухавши покази свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, у відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

В силу ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З матеріалів справи убачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Деснянським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 23.11.2017 року, актовий запис № 473.

Відповідно до копії спадкової справи №956/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6, вбачається, що останній за життя заповіту не склав.

Позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 є дітьми ОСОБА_6, що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження.

04.09.2017 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_6

30.11.2017 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 звернулись до П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті їх батька ОСОБА_6, тобто з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

30.11.2017 року державний нотаріус П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Романенко О.М. винесла постанови про відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після сметрі їх батька ОСОБА_6, у зв'язку із пропуском останніми шестимісячного строку, встановленого законом.

Позивачі та представник позивачів в судовому засіданні посилались на те, що не змогли своєчасно звернутись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, оскільки вони були впевнені, що батько зробив заповіт на молодшого сина ОСОБА_8 та вважали, що тепер не можуть претендувати на спадкове майно. Також на їхні дії вплинула юридична необізнаність про свої права та відсутність відповідних документів щодо спадкового майна померлого батька.

Для підтвердження вказаних обставин позивачі просили допитати в судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12

В судовому засіданні, яке відбулося 12.11.2018 року у якості свідка був допитаний ОСОБА_11, який суду пояснив, що його батько ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Після смерті батька залишилась квартира на Троєщині та хата в с. Пухівка. Із свого свідоцтва про народження він дізнався що батько вказаний зі слів матері, однак у нього не було часу займатись в судовому порядку встановленням батьківства, до нього звернувся ОСОБА_3, щою він дав йому документи оформити спадщину та пообіцяв спадковим майном поділитись. Про смерть батька знали і позивачі і відповідач, коли у нього позивачі запитали чи він оформив майно - він сказав, що документи віддав відповідачу. Позивачі у нього запитали про спадщину в листопаді 2017 року.

05.02.2019 року допитана в якості свідка ОСОБА_12, які в своїх показах вказувала на те, що позивачам було відомо, що батько ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Після смерті батька залишилась квартира на Троєщині та хата в с. Пухівка, про це знали всі сусіди. Баба позивачів - мати померлого ОСОБА_6 всім казала, що все майно залишається ОСОБА_8. Всі в селі вважали, що ОСОБА_8 після смерті батька оформив на себе спадкове майно. Відомо, що позивачі їздили до нотаріуса, який рекомендував їм звернутись до суду. Усі знали, про існування спадкової справи, однак не знали, що ОСОБА_8 не рідний син померлого ОСОБА_6 Позивачі в листопаді 2017 року дізнались про те, що до майна померлого батька заведене спадкова справа за заявою його сина ОСОБА_3. Свідок ОСОБА_12 вважає, що позивачі пропустили строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки їх обманув син померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_3.

Отже, зважаючи на вимоги частини 3 статті 1272 ЦК України, дотримання яких є необхідним для визначення додаткового строку для подання позивачами заяви про прийняття спадщини судом встановлено, що ні матеріали справи, ні надані в судових засіданнях покази свідків не свідчать про те, що позивачі з поважних причин пропустили строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

На думку суду не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як прийняття спадщини не тим спадкоємцем яким вони вважали, що буде прийнята спадщина, а також юридична необізнаність позивачів щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту батьківства), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину.

Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає, що строк на звернення позивачів із заявою про прийняття спадщини пропущений без поважних причин.

Враховуючи наведене, суд відмовляє у задоволенні позову, оскільки жодних доказів поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачами не зазначено, а судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 258, 259, 265, 273, 315, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1223, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_5, (місце проживання: АДРЕСА_4, РНОКПП: НОМЕР_1).

Позивач: ОСОБА_1, (місце проживання: АДРЕСА_4, РНОКПП: НОМЕР_2);

Відповідач: ОСОБА_3, (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_3).

Повний текст рішення складено 11.02.2019 року.

Суддя: Н.Г. Таран