Постанова

Іменем України

16 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 608/176/17

провадження № 61-35693св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Чортківська міська рада,

треті особи: публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», публічне акціонерне товариство «Кристалбанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_3 , на постанову апеляційного суду Тернопільської області від 30 березня 2018 року у складі колегії суддів: Храпак Н. М., Дикун С. І., Парандюк С. П.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , Чортківської міської ради про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Позовна заява обґрунтована тим, що ухвалою Чортківського районного суду від 16 січня 2017 року у справі № 608/30/17 ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за частинами першою та третьою статті 358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. У ході розслідування встановлено, що 19 липня 2007 року ОСОБА_2 , перебуваючи у приміщенні Чортківського ОКМБТІ, діючи умисно, підробив акт державної технічної комісії, який посвідчується підписами її членів та відбитками їхніх печаток, затверджений розпорядженням першого заступника голови Чортківської районної державної адміністрації від 07 квітня 2004 року, про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію: комплексу торгово-складських приміщень, які розміщені за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний акт він підробив, додрукувавши в ньому завідомо неправдиві відомості про те, що станом на квітень 2004 року до введення в експлуатацію було готове торгово-складське приміщення, площею 343,1 кв. м, будівництво якого у 2004 році навіть не розпочалося і яке фактично знаходилося по АДРЕСА_2 . На підставі указаного акту, у зв`язку із внесенням у нього неправдивих відомостей, Чортківська міська рада 20 липня 2007 року видала ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на нерухоме майно, згідно з яким він визнавався власником трьох торгово-складських приміщень, розміщених по АДРЕСА_1 , в тому числі і вище згаданого, площею 343,1 кв. м. Оскільки права ОСОБА_1 порушені через те, що ОСОБА_2 самовільно внесені будівлі до свідоцтва про право власності розташовані на землях, власником яких він є, тому останній заперечує проти незаконного оформлення права власності за ОСОБА_2 у такий спосіб.

ОСОБА_1 просив визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 20 липня 2007 року ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Чортківської міської ради №537 від 18 липня 2007 року щодо комплексу торгово-складських приміщень по АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області в складі судді: Квятковської Л. Й., від 13 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - комплекс торгово-складських приміщень по АДРЕСА_1 , виданого 20 липня 2007 року ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Чортківської міської ради від 18 липня 2007 року № 537.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2010 року, винесеним в справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 324 135,82 доларів США, що в еквіваленті становить 2 559 959,87 грн заборгованості за кредитним договором № 013/09-03/30/07М від 03 вересня 2007 року. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 013/09-03/30/07М від 03 вересня 2007 року 324 135,82 доларів США, що в еквіваленті становить 2 559 959,87 грн заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: торгово-складські приміщення площею 445 кв. м, позначеного в генплані під літерою «А», площею 1 088,5 кв. м, позначеного в генплані під літерою «Б», площею 343,1 кв. м, позначеного в генплані під літерою «В», що знаходяться по АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 20 липня 2007 року. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 013/09-03/30/07М від 03 вересня 2007 року в сумі 324 135,82 доларів США, що в еквіваленті становить 2 559 959,87 грн заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку площею 178 кв. м згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 004478 від 22 березня 2006 року, земельну ділянку площею 1153 кв. м згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 004477 від 22 березня 2006 року, земельну ділянку площею 307 кв.м згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 389304 від 01 січня 2005 року, що знаходяться по АДРЕСА_1 та належать на праві власності ОСОБА_1 . Згідно Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯА №389304 від 04 квітня 2005 року, серії ЯГ №004476 від 22 березня 2006 року, серії ЯГ №00447 від 22 березня 2006 року, серії ЯГ №004478 від 22.03.2006 року, ОСОБА_1 є власником відповідно земельної ділянки площею 0,0307 га по АДРЕСА_1 , площею 0,1770 га по АДРЕСА_1 , площею 0,1153 га по АДРЕСА_1 , площею 0,0178 га по АДРЕСА_1 . Згідно оспорюваного свідоцтва, ОСОБА_2 є власником торгово-складських приміщень, які складають у цілому комплекс, що знаходяться у АДРЕСА_1 , в саме: торгово-складське приміщення цегляне, загальною площею 445 кв. м., зазначене в генплані під літерою «А», торгово-складське приміщення цегляне, загальною площею 1088.5 кв. м., зазначене в генплані під літерою «Б», торгово-складське приміщення з блоків, загальною площею 343,1 кв. м., зазначене в генплані під літерою «В». Загальна площа комплексу складає 1876,6 кв. м. Фактично одна частина комплексу площею 1876,6 кв. м знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 , а інша частина за адресою по АДРЕСА_2 . Зокрема, за адресою АДРЕСА_1 знаходиться два приміщення: торгово-складське приміщення цегляне, загальною площею 445 кв. м., зазначене в генплані під літерою «А»; торгово-складське приміщення цегляне, загальною площею 1088,5 кв. м, зазначене в генплані під літерою «Б». За адресою по АДРЕСА_2 знаходиться лише: торгово-складське приміщення з блоків, загальною площею 343,1 кв. м, зазначене в генплані під літерою «В». Вбачається, що торгово-складське приміщення площею 343,1 кв. м є частиною комплексу площею 1876.6 кв. м та зареєстроване за адресою по АДРЕСА_1 , однак під час проведеної Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області позапланової перевірки по АДРЕСА_2 . Чортків було виявлено, що здійснення будівельних робіт з будівництва торгово-складського приміщення площею 343,1 кв. м проводиться без відповідних дозвільних документів.

Суд першої інстанції вказав, що оскільки на підставі підробленого акту, у зв`язку із внесенням у нього неправдивих відомостей, що підтверджується ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 16 січня 2017 року у справі № 608/30/17, Чортківська міська рада 20 липня 2007 року видала ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на нерухоме майно, згідно з яким він є власником трьох торгово-складських приміщень, розміщених по АДРЕСА_1 , в тому числі і приміщення, площею 343,1 кв. м, права позивача ОСОБА_1 порушені тим, що будівлі, внесені до свідоцтва, розташовані на землях, власником яких є ОСОБА_1 , який заперечує проти незаконного оформлення права власності за ОСОБА_2 у такий спосіб, а тому оспорюване свідоцтво слід визнати недійсним.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Тернопільської області від 30 березня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Кристалбанк» задоволено. Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 13 грудня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 16 січня 2017 року задоволено клопотання прокурора та звільнено відповідача ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрито кримінальне провадження, проте судом не встановлено правові наслідки дій підозрюваного ОСОБА_2 , чи мали місце ці дії, чи вчинені вони цією особою, зокрема не встановлено факту недійсності акту державної технічної комісії від 07 квітня 2004 року. Інших доказів, які б підтверджували недостовірність документів, на підставі яких було видано свідоцтво про право власності, позивачем суду не було надано. Суд відхилив посилання позивача на клопотання про звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності як доказ, оскільки в розумінні статті 61 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи у суді першої інстанції) вказаний документ не є підставою звільнення від доказування.

Апеляційний суд вказав, що позивач втретє звертається з позовом про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 20 липня 2007 року ОСОБА_2 , після того, як було звернуто до виконання рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і звернення стягнення на предмет іпотеки. 24 травня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Кристалбанк» був укладений договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), відповідно до якого ПАТ «Кристалбанк» набув всіх прав кредитора за кредитними операціями, а 25 травня 2017 року укладено договір відступлення прав за іпотечними договорами, визначеними в Додатку № 1. Згідно з додатком № 1 до вищезазначеного договору до ПАТ «Кристалбанк» перейшли всі права вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 за кредитними договорами: №013/09-03/30/07М від 03 серпня 2007 та №010/09-01/248/07 від 23 серпня 2007 року зі змінами і доповненнями та укладеними додатковими угодами до них та до ОСОБА_1 за іпотечними договорами. Таким чином, враховуючи те, що рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 13 грудня 2017 року були порушені права та інтереси ПАТ «Кристалбанк», а тому колегія суддів вважала, що слід апеляційну скаргу ПАТ «Кристалбанк» задовольнити, а рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 13 грудня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовити.

Аргументи учасників справи

У травні 2018 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_3 , на постанову апеляційного суду Тернопільської області від 30 березня 2018 року, у якій просить скасувати оскаржену постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції. При цьому посилався на те, що апеляційним судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 16 січня 2017 року встановлено, що відповідач, використавши підроблений ним документ, неправомірно набув права власності на торгово-складські приміщення, а тому оспорюване свідоцтво видано з порушенням вимог законодавства і підлягає скасуванню. Зазначаючи, що обраний позивачем спосіб захисту суперечить вимогам частини першої статті 393 ЦК України, суд не звернув уваги на те, що підставою позову були фактичні обставини, а не зазначені позивачем конкретні правові норми. Лише визнання незаконним та скасування спірного свідоцтва буде ефективним та адекватним способом захисту прав позивача на земельну ділянку. Судом не ураховано клопотання про звільнення підозрюваного ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності від 30 грудня 2017 року та установлених у ньому обставин. Судом першої інстанції було оцінено ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 16 січня 2017 року у сукупності із іншими доказами, а не використано як підставу для звільнення від доказування згідно частини четвертої статті 61 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи у суді першої інстанції). Окрім цього, 30 березня 2018 року апеляційним судом у позапроцесуальний спосіб, шляхом надіслання на електронну пошту, було долучено до матеріалів справи документи, які підтверджують факт переходу права вимоги за договором факторингу від 24 травня 2017 року.

У липні 2018 року ПАТ «Кристалбанк» подало відзив на касаційну скаргу, який підписаний представником Оленко Н. О., у якому просить оскаржене судове рішення залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення. Відзив мотивований тим, що внаслідок швидкого відкриття кримінального провадження, постановлення ухвали про звільнення від кримінального покарання та скасування свідоцтва про право власності іпотекодержатель не може звернути стягнення на предмет іпотеки. Вказує, що порушення права власності полягає у його позбавленні чи обмеженні у його здійсненні. Позивачем не пояснюється та судом першої інстанції не встановлено, яким чином наявні порушення в процесі реєстрації торгово-складських приміщень обмежують право власності ОСОБА_1 на земельні ділянки, ураховуючи, що відповідач набув право власності на торгово складські приміщення до набуття позивачем права власності на земельні ділянки. Позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив про те, що оспорюване свідоцтво про право власності видане на підставі недостовірних документів.

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 подав до суду письмові пояснення, які підписані представником ОСОБА_3 , у яких посилається на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 04 травня 2018 року у справі № 608/320/18, яким визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Чортківської міської ради №537 від 18 липня 2007 року «Про оформлення права власності на комплекс по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , та просить урахувати його при розгляді касаційної скарги.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 21 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Апеляційний суд встановив, що рішенням виконавчого комітету Чортківської міської ради Тернопільської області № 537 від 18 липня 2007 року оформлено право власності на комплекс по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 . Доручено Чортківському ОКМБТІ зареєструвати комплекс в АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 з видачею Свідоцтва про право власності, взамін Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Чортківською районною державною адміністрацією 09 квітня 2004 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20 липня 2007 року встановив, що ОСОБА_2 на приватної власності у частці 1/1 належить комплекс за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 1 876,6 кв. м, торгово-складське, А, 445,0 кв. м, торгово-складське, Б, 1 088,5 кв. м, торгово-складське, В, 343,1 кв. м на підставі рішення виконкому Чортківської міської ради від 18 липня 2007 року № 537.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2010 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 324 135 доларів США 82 центи, що в еквівалентні становить 2 559 959,87 грн заборгованості за кредитним договором № 013/09-03/30/07М від 03 вересня 2007 року, у рахунок погашення якої звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: торгово-складські приміщення площею 445 кв. м, позначеного в генплані під літерою «А», площею 1 088,5 кв. м, позначеного в генплані під літерою «Б», площею 343,1 кв. м, позначеного в генплані під літерою «В», що знаходяться по АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 20 липня 2007 року. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 013/09-03/30/07М від 03 вересня 2007 року в сумі 324 135 доларів США 82 центи, що в еквівалентні становить 2 559 959,87 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку площею 178 кв. м згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 004478 від 22 березня 2006 року, земельну ділянку площею 1 153 кв. м згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 004477 від 22 березня 2006 року, земельну ділянку площею 307 кв. м згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 389304 від 01 січня 2005 року, що знаходяться по АДРЕСА_1 та належать на праві власності ОСОБА_1 , а також звернуто стягнення на інше майно.

Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 16 січня 2017 року, що задоволено клопотання прокурора та звільнено відповідача ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрито кримінальне провадження.

Апеляційний суд встановив, що позивач втретє звертається з позовом про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 20 липня 2007 року ОСОБА_2 , після того, як було звернуто до виконання рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і звернення стягнення на предмет іпотеки. 24 травня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Кристалбанк» був укладений договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), відповідно до якого ПАТ «Кристалбанк» набув всіх прав кредитора за кредитними операціями, а 25 травня 2017 року укладено договір відступлення прав за іпотечними договорами, визначеними в Додатку № 1. Згідно з додатком № 1 до вищезазначеного договору до ПАТ «Кристалбанк» перейшли всі права вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 за кредитними договорами: №013/09-03/30/07М від 03 серпня 2007 та №010/09-01/248/07 від 23 серпня 2007 року зі змінами і доповненнями та укладеними додатковими угодами до них та до ОСОБА_1 за іпотечними договорами.

Згідно частини першої статті 3 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення рішення суду першої інстанції) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення постанови суду апеляційної інстанції) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачами і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Тлумачення статей 15, 16 ЦК України свідчить, що недійсність правочину, договору чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

У абзаці 1 частини першої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення рішення суду першої інстанції) передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскарженої постанови суду апеляційної інстанції) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин апеляційний суд зробив правильний висновок про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів відхиляє аргумент касаційної скарги про те, що апеляційним судом у позапроцесуальний спосіб було долучено до матеріалів справи документи, які підтверджують факт переходу права вимоги за договором факторингу від 24 травня 2017 року, оскільки докази факту переходу права вимоги за договором факторингу від 24 травня 2017 року містилися в матеріалах справи на момент ухвалення судом першої інстанції (том дублікат, а. с. 114 - 126, 161 - 265).

Колегія суддів відхиляє аргумент письмових пояснень про те, що необхідно врахувати, що рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 04 травня 2018 року у справі № 608/320/18, яким визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Чортківської міської ради №537 від 18 липня 2007 року «Про оформлення права власності на комплекс по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , з таких мотивів.

Відповідно до частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 04 травня 2018 року у справі № 608/320/18, яким визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Чортківської міської ради №537 від 18 липня 2007 року «Про оформлення права власності на комплекс по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , не може бути підставою для скасування оскарженої постанови суду апеляційної інстанції, оскільки на час ухвалення цього рішень (30 березня 2018 року) його не існувало.

Аналогічний по суті висновок, зроблений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 756/1529/15-ц (провадження № 14-242цс18).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержанням норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржену постанову без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Тернопільської області від 30 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков