Дата документу 25.09.2019 Справа № 314/4265/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 314/4265/18 Головуючий у 1 інстанції: Капітонов Є.М.
№ 22-ц/807/2331/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Бєлки В.Ю.

Онищенко Е.А.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2018 року та додаткове рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,

ВСТАНОВИВ

В квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з відповідачем мають спільну дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина проживає разом з позивачем та знаходяться на повному її забезпеченні. На утримання дитини відповідач матеріальну допомогу не надає.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд, стягнути з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Вільнянським РС УДМС України в Запорізькій області 28.05.2015 року, ІПН: НОМЕР_2 ), у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 21.09.2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі704 гривень 80 коп.

Додатковим рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2018 року доповнено рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.112018 року наступним:

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження НОМЕР_3 видане Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №70, щомісячно у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 21.09.2018 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції змінити, стягнувши з нього аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання відмовити в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За ст. 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не повною мірою відповідає зазначеним вимогам.

Так, на час розгляду справи, суд першої інстанції мав у матеріалах справи відзив відповідача на позов, у якому відповідач посилався на наявність у нього ще однієї малолітньої дитини 2018 року народження та надав відповідне свідоцтво про народження. також відповідач посилався на те, що він працює та отримує близько 9 тис. гр. на місяць, але має утримувати ще жінку, з якою проживає у цивільному шлюбі та яка є матір`ю його другої мло літної дитини а також вимушений винаймати житло.

Зазначеним доводам суд першої інстанції взагалі не надав оцінку ані в основному, ані в додатковому рішенні.

Обидва оскаржувані рішення не мотивовані, доводам сторін оцінка не надана.

Крім того. суд першої інстанції стягнув з відповідача на утримання дружини, яка доглядає за дитиною до трьох років - тобто на користь позивачки 1/4 частку заробітку відповідача при цьому зазначив, що розмір аліментів на дружину має бути не меншим ніж 50% прожиткового мінімуму, що взагалі не передбачено законом.

За таких обставин оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Вирішуючи спір, судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно із статтями 180, 191 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, однак за умови, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до статей 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов`язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Згідно зі статтею 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд першої інстанції взагалі не врахував, що відповідач має обов`язок по утриманню іншої малолітньої дитини про що повідомляв суд до ухвалення оскаржуваного судового рішення.

Відтак судова колегія вважає, що з урахуванням цієї обставини на утримання дитини ОСОБА_4 слід стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також підлягає підлягають стягненню з відповідача аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

Вирішуючи спір в цій частині судова колегія виходить з того, що дружина має право на утримання від чоловіка, ОСОБА_1 є працездатним, як сам зазначав у запереченні на позов, він отримує постійний дохід у розмірі близько 9 тис. гр. щомісячно, жодних відомостей про те, що він не здатен сплачувати кошти на утримання дружини не надано.

Та обставина, що він має ще одну малолітню дитину, мати якої також не працює по догляду за дитиною, може бути підставою для врахування при визначенні розміру стягнених аліментів, але не підставою для відмови у їх стягненні.

До того ж відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження своєї неспроможності утримувати дітей та їх матерів: не надано ані довідок про розмір доходу відповідача, ані довідок про дохід цивільної дружини, довідок про її знаходження у відпустці по догляду за дитиною тощо.

Крім того, зазначаючи про необхідність утримання цивільної дружини, відповідач без жодного мотивування заперечує необхідність утримання позивачки, не зазначаючи про те, чому утриманню цивільної дружини має бути відданий пріоритет в отриманні грошових коштів від відповідача.

За таких обставин, з урахуванням наданих сторонами доказів, судова колегія вважає, що на утримання позивачки до досягнення сином Даміром трирічного віку має бути стягнено з відповідача 1/8 частина його заробітку з огляду на наявність інших утриманців.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2018 року та додаткове рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2018 року по цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_4 виданий Вільнянським РВ ГУМВС України в Запорізькій області) аліменти на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Вільнянським РС УДМС України в Запорізькій області 28.05.2015 року, ІПН: НОМЕР_2 ) на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження НОМЕР_3 видане Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №70, щомісячно у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, починаючи стягнення з 21.09.2018 року.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на дитину в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Вільнянським РС УДМС України в Запорізькій області 28.05.2015 року, ІПН: НОМЕР_2 ), у розмірі 1/8 частини від усіх видів доходів щомісячно, до досягнення дитиною - сином Даміром трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 21.09.2018 року.

В частині вирішення питання про стягнення судового збору, оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2019 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: В.Ю. Бєлка

Е.А.Онищенко