Справа № 159/4123/19
Провадження № 2/159/1147/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

при секретарі Щесюк Н.Й.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження (усного) в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

Позивач 23.07.19 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви і до припинення навчання, тобто, до 30.06.20 р., але не довше як до досягнення останнім 23 років. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.04.99 р. між сторонами було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 . у сторін народився син ОСОБА_3 .. У подальшому шлюб між сторонами було розірвано. Фактичні відносини між собою сторони припинили з травня 2017 р.. Чи сторін в даний час навчається на 3 му курсі державного навчального закладу «Ковельський центр професійно технічної освіти» на денній формі навчання (III рівень атестації), тому не має змоги влаштуватись на роботу для отримання самостійного доходу. Покликаючись на ст. ст. 198, 199 СК України, зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має такий обов`язок. Вона в даний час не працює та не має змоги самостійно утримувати сина, так як останньому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, на одяг, харчування, підручники тощо. Стипендія сина є незначною. Відповідач є працездатним, не працює, однак, має несталий доход за кордоном в розмірі 2 100 злотих, що є еквівалентним сумі більше 14 000 грн, та має змогу платити аліменти на утримання сина. Покликаючись на ст. ст. 200, 182 СК України, зазначає, що син сторін проживає спільно з нею. Просить позов задовольнити.

За ухвалою суду від 16.08.19 р. розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач отримав копію вказаної вище ухвали із копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами під розпис 27.08.19 р..

За станом на 13.09.19 р. відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву.

У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, надала суду пояснення, аналогічні доводам позовної заяви. Суду додатково пояснила, що вона не має доказів про доходи відповідача. Просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належно повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача безпідставні та не підлягають до задоволення.

За змістом ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Та обставина, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стверджується копіями: свідоцтва про укладення шлюбу між сторонами, що видане 16.04.99 р.; свідоцтва про народження повторного серії НОМЕР_1 , виданого 06.09.17 р..

Із копії паспорта ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № 002440032 слідує, що він є ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н. і на даний час досяг повноліття.

Згідно з даними копії довідки про реєстрацію місця проживання сина сторін ОСОБА_3 . - від 22.07.19 р., він з 11.11.08 р. по даний час проживає у АДРЕСА_1 , тобто, спільно з позивачем.

Та обставина, що син сторін ОСОБА_3 - навчається у вказаному позивачем у позовній заяві навчальному закладі на зазначених у позовній заяві умовах, позивачем доведена шляхом надання довідки з місця навчання № 140 від 02.07.19 р..

Та обставина, що син сторін ОСОБА_3 - навчається та за період з січня по червень 2019 р. мав доход у загальній сумі 3 755 грн, 36 коп., стверджується довідкою № 192 від 02.07.19 р., виданою по місцю його навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У пункті 20 постанови Пл. ВС України від 15.05.06 р. № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Проаналізувавши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що сторони та їх спільний син ОСОБА_3 , який продовжує навчання, дійсно, потребує матеріальної допомоги, так як навчається у вказаному вище навчальному закладі на денній формі навчання та у зв`язку з цим, безсумнівно, має майнові витрати, що пов`язані безпосередньо з поїздом до міста, де знаходиться навчальний заклад, з місця свого проживання; забезпеченням вирішення всіх побутових питань, у т. ч., пов`язаних з придбаванням одягу, взуття, продуктів харчування, та безпосередньо навчанням, хоча має власний сталий доход.

Проаналізувавши надані позивачем та його представником суду докази, суд приходить до висновку, що позивачем, однак, не доведено суду тієї обставини, що відповідач має матеріальну можливість надавати бажану допомогу, тобто, має доход, майно тощо.

Це дозволяє суду зробити висновок про безпідставність та недоведеність позовної вимоги.

Тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80 - 82, 89, 141, 209, 223, 263 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. ст. 183, 182, 199, 200, 181 СК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і. н. НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення виготовлено 20.09.19 р..