РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/4677/19

Провадження № 22-ц/4815/1179/19

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: - Бондаренко Н.В., Ковальчук Н.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Управління праці та соціального захисту населення

виконавчого комітету Рівненської міської ради,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 липня 2019 року (ухвалене у складі судді Харечка С.П.; повний текст рішення виготовлено 15 липня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про стягнення матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в :

07 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про стягнення матеріальної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30.03.2018 року визнано протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради та зобов`язано нарахувати та сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до Пенсійного фонду України за ОСОБА_1 за період з 16.02.2011 року по 11.05.2016 року.

Через бездіяльність відповідача пенсія йому була призначена лише з 08 листопада 2018 року, в той час, коли право на пенсію у нього виникло у жовтні 2017 року, у звязку з чим він не мав можливості отримувати пенсію, протягом десяти місяців, хоча мав на це право.

Також, з вини відповідача, ним додатково сплачено 13 133,68 грн за купівлю стажу, необхідного для призначення пенсії, у більшому розмірі.

Через неможливість призначити йому пенсію у 2017 році він втратив право на отримання субсидії в опалювальний сезон з грудня 2017 року по квітень 2018 року та змушений був заплатити повну суму за комунальні послуги.

Просив суд стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради на його користь 47650,00 грн. матеріальної шкоди, завданої його бездіяльністю.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про стягнення матеріальної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 13133,68 грн.

У решті позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що протиправними діями відповідача позивачу завдано майнову шкоду, яка виразилася у неотриманні пенсії в сумі 27516,20 грн., яку останній мав би можливість отримати у випадку призначення йому пенсії.

Також, позивачем не долучено до матеріалів справи доказів того, що він звертався до відповідача із заявою про призначення субсидії.

30 липня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити оскаржуване рішення та стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради на його користь 47 650 грн матеріальної шкоди.

Вказує, що відповідач не тільки несвоєчасно оформив та подав документи, а взагалі відмовився нарахувати та сплатити єдиний внесок за нього.

Це було зроблено лише, коли рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30.03.2018 року визнано протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради та зобов`язано нарахувати та сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до Пенсійного фонду України за ОСОБА_1 за період з 16.02.2011 року по 11.05.2016 року.

Твердження суду про те, що він не долучив доказів звернення із заявою про призначення субсидії суперечать встановленим обставинам справи та чинному законодавству, оскільки не можна було звертатися із заявою про призначення субсидії на опалювальний період 2017-2018 рр., так як на той час йому не було призначено пенсії (фіксованого прибутку), на яку він розраховував у жовтні 2017 року та не отримав з вини Відповідача.

У частині стягнення збитків у вигляді витрат на купівлю стажу судом постановлено законне рішення.

09 серпня 2019 року Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради подано апеляційну скаргу, у якій зазначає, що не погоджується з висновками суду, викладеними в оскаржуваному рішенні.

Позивачем та судом не встановлено, які саме неправомірні дії відповідача вплинули на купівлю позивачем страхового стажу та не наведено причинного зв`язку між такими діями та завданою шкодою.

Просить скасувати оскаржуване рішення у частині стягнення з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 13133,68 грн. та судових витрат та ухвалити нове, яким у позові відмовити.

28 серпня 2019 року Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому зазначає, що позивачем не надано жодних доказів того, що з вини управління, в період до 08.11.2018 року, він не міг звернутися до органів Пенсійного фонду України за призначенням пенсії.

Вказує, що призначення субсидії можливе лише після звернення громадянина та за наявності інших умов, передбачених нормативно-правовими актами, які регулюють надання населенню субсидії.

Вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 необґрунтованою та просить залишити її без задоволення.

29 серпня 2019 року ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради, у якому вказує, що відповідач не сплачував страхові внески за нього за період з 16.02.2011 року по 11.05.2016 року, у зв`язку з чим він не міг вчасно встановити свій страховий стаж та отримати пенсію.

Просить у задоволенні апеляційної скарги Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради - відмовити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишення без задоволення апеляційної скарги Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради.

Судом встановлено, що у листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради з заявою про видачу йому довідки про отримання ним компенсаційних виплат за надання соціальних послуг з лютого 2011 року і по час звернення для зарахування вказаного терміну в страховий стаж для призначення пенсії.

Листом від 26 грудня 2017 року за № 0-2203/2 Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради повідомило ОСОБА_1 про те, що він не підлягав загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню до 09.07.2017 року.

Вказану бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради по не нарахуванню та не сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 16.02.2011 року по 09.07.2017 року за ОСОБА_1 останній оскаржив до суду.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30.03.2018 року у справі № 817/694/18, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року, визнано протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради та зобов`язано нарахувати та сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до ПФУ за ОСОБА_1 за період з 16.02.2011 року по 11.05.2016 року (а.с. 4-16).

Вищезазначене рішення суду було виконано в червні 2018 року.

Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради нараховано та сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до ПФУ за ОСОБА_1 за період з 16.02.2011 року по 11.05.2016 року, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження № 56763641 від 14.09.2018 року (а.с. 63).

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено у суді першої інстанції, ОСОБА_1 для призначення пенсії не вистачало 14 місяців страхового стажу, за який необхідно було провести доплату.

Право на призначення пенсії у ОСОБА_1 виникло у листопаді 2017 року, коли вартість доплати до суми страхових внесків за 14 місяців, що він повинен був сплатити для такого призначення, становила 9800 грн (700 грн за місяць).

Так як Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради не було нараховано та сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до ПФУ за ОСОБА_1 за період з 16.02.2011 року по 11.05.2016 року, ОСОБА_1 був позбавлений можливості провести вищезазначену доплату та реалізувати своє право на призначення пенсії.

ОСОБА_1 провів доплату до суми страхових внесків за 14 місяців для призначення йому пенсії 29.10.2018 року, у розмірі 22933,68 грн, оскільки з 01.01.2018 року доплата за місяць становила 1638,12 грн (а.с. 18).

Таким чином, внаслідок протиправної бездіяльності Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати своє право на призначення йому пенсії, у момент виникнення у нього такого права: не міг провести доплату до суми страхових внесків, та змушений був проводити доплату у більшій сумі, з переплатою у 13133,68 грн (22933,68 грн - 9800 грн).

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Частинами першою та другою статті 22 ЦК України передбачено право особи на відшкодування збитків у результаті порушення її цивільного права.

Збитками є, у тому числі, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України).

При цьому, незаконність рішення, дій чи бездіяльність завдавача шкоди повинна бути доведена, а вина в цьому випадку презюмується. Суб`єктом відшкодування завданої шкоди є Держава та орган місцевого самоврядування. Тобто шкода відшкодовується за рахунок державного бюджету, бюджетів органів місцевого самоврядування.

Протиправну бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради при здійсненні ним своїх повноважень встановлено рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30.03.2018 року у справі № 817/694/18.

Оскільки ОСОБА_1 внаслідок протиправної бездіяльності відповідача переплатив 13133,68 грн доплати до суми страхових внесків за 14 місяців для призначення йому пенсії, вказані збитки правомірно стягнуто на його користь місцевим судом.

Разом з тим, місцевим судом безпідставно відмовлено у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення матеріального збитку у розмірі 27516,20 грн - неотриманої ним пенсії за 10 місяців.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch v. the United Kingdom № 44277/98).

У межах вироблених Європейським Судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Фон Мальтцан та інші проти Німеччини). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність (Maltzan (Freiherr Von) and others v. Germany № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

У листопаді 2017 року у ОСОБА_1 виникли "законні сподівання" на призначення йому пенсії, відповідно до положень чинного пенсійного законодавства, а матеріалами справи доведено, що останній вчиняв дії, спрямовані на реалізацію його права на призначення пенсії, а саме звертався до відповідача та органів ПФУ за цього приводу.

У зв`язку з протиправною бездіяльністю Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради, ОСОБА_1 не зміг реалізувати свої "законні сподівання" та отримати пенсію, у момент виникнення у нього такого права, а тому завдана такою протиправною бездіяльністю шкода, у розмірі 27 516,20 грн ( 2 751,62грн*10 місяців (з листопада 2017 року по вересень 2018 року) підлягає до відшкодування особою, яка її завдала.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради понесених позивачем витрат на оплату комунальних послуг, не підлягають до задоволення, оскільки ОСОБА_1 не доведено, а судом не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю відповідача та не отриманням субсидії на оплату житлово-комунальних послуг позивачем.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ураховуючи те, що судом першої інстанції, у частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення матеріального збитку у розмірі 27 516,20 грн - не отриманої пенсії, неповно з`ясовано фактичні обставини справи та неправильно застосовано норми матеріального права, постановлене ним рішення, у цій частині, та в частині розподілу судових витрат підлягає скасуванню, з ухваленням нового про задоволення таких позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки ОСОБА_1 заявлено позовних вимог на 47650 грн, а задоволено на 40649,88 грн, то з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради підлягає до стягнення на користь ОСОБА_1 судовий збір, пропорційно до задоволених вимог: 655,51 грн - судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 983,16 грн - судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

На підставі ст. 19 Конституції України, ст.ст. 22, 1166, 1167, 1173 ЦК України, керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 липня 2019 року, в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради майнової шкоди у розмірі 27 516 (двадцять сім тисяч п`ятсот шістнадцять) грн 20 коп та в частині розподілу судових витрат скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради майнової шкоди у розмірі 27 516 (двадцять сім тисяч п`ятсот шістнадцять) грн 20 коп задовольнити.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 27 516 (двадцять сім тисяч п`ятсот шістнадцять) грн 20 коп.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради на користь ОСОБА_1 655,51 грн судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 983,16 грн судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Суддя-доповідач С.С. Шимків

Судді: Н.В. Бондаренко

Н.М. Ковальчук