Номер провадження: 22-ц/813/5430/19
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Ткачука В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2018 року про відкриття провадження по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «УкрСоцбанк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Другий Київський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання земельної ділянки предметом іпотеки та звільнення майна з-під арешту,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява Акціонерного товариства «УкрСоцбанк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Другий Київський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про визнання земельної ділянки предметом іпотеки та звільнення майна з-під арешту, в якій позивач просить суд:

- визнати Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» () іпотекодержателем земельної ділянки, площею 0,0584 га, кадастровий номер :22:004:0017, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 ;

- звільнити з-під арешту земельну ділянку, площею 0,0584 га, кадастровий номер :22:004:0017, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває під арештом, який було накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №43613867 від 07.11.2014, виданою Другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції;

- звільнити з-під арешту земельну ділянку, площею 0,0584 га, кадастровий номер :22:004:0017, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває під арештом, який було накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №27046120 від 01.04.2011, виданою Другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції;

- звільнити з-під арешту земельну ділянку, площею 0,0584 га, кадастровий номер :22:004:0017, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває під арештом, який було накладено ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.05.2015 у справі №520/4114/15-ц;

- звільнити з-під арешту будинок, загальною площею 216,8 (двісті шістнадцять цілих вісім десятих) квадратний метрів, житловою площею 115,5 (сто п`ятнадцять цілих п`ять десятих) квадратних метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), та перебуває під арештом, який було накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №43613867 від 07.11.2014, виданою Другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції;

- звільнити з-під арешту будинок, загальною площею 216,8 (двісті шістнадцять цілих вісім десятих) квадратних метрів, житловою площею 115,5 (сто п`ятнадцять цілих п`ять десятих) квадратних метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), та перебуває під арештом, який було накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №27046120 від 01.04.2011, виданою Другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції;

- стягнути з відповідача на користь АТ «Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 10572,00 грн. (десять тисяч п`ятсот сімдесят дві гривні 00 коп.).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «УкрСоцбанк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Другий Київський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про визнання земельної ділянки предметом іпотеки та звільнення майна з-під арешту.

Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, в частині недотримання правил підсудності, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2018 року.

В судове засідання, призначене на 13.12.2019 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «УкрСоцбанк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Другий Київський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання земельної ділянки предметом іпотеки та звільнення майна з-під арешту, суд першої інстанції керувався ст. 30 ЦПК України та виходив з того, що справа підсудна Київському районному суду м.Одеси.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст.23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами.

Відповідно до ч.2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів, щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції. Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

За загальним правилом, згідно ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

У п.п.41, 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. За положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. До виключної підсудності належать зокрема позови про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна тощо.

Виключна підсудність є особливим видом підсудності. Правила виключної підсудності забороняють застосування при пред`явленні позову норм інших видів територіальної підсудності загальної , альтернативної і підсудності, пов`язаних між собою вимог.

Наявність норм про виключну підсудність пояснюється особливостями справ, на які вони поширюються, і направлені на дотримання права особи на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом, на створення сторонам рівних і найбільш сприятливих умов при розгляді справи і виконанні рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що він зі своєю дружиною ОСОБА_2 постійно проживають за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим порушив норми діючого законодавства, а саме правила підсудності, відкривши провадження у вказаній справі саме в Київському районному суді м. Одеси.

На вказані посилання апелянта, апеляційний суд вважає за необхідним зазначити наступне.

У грудні 2018 року Акціонерне товариство «УкрСоцбанк» звернулось до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Другий Київський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області з позовом про визнання земельної ділянки предметом іпотеки та звільнення майна з-під арешту.

Тобто предметом спору у вказаній справі є земельна ділянка, площею 0,0584 га, кадастровий номер :22:004:0017, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; та будинку, загальною площею 216,8 (двісті шістнадцять цілих вісім десятих) квадратних метрів, житловою площею 115,5 (сто п`ятнадцять цілих п`ять десятих) квадратних метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально розташовано на території Київського району міста Одеси.

Таким чином, з огляду на місцезнаходження нерухомого майна, діють правила виключної підсудності та справа підсудна саме Київському районному суду м. Одеси.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що справа підсудна Київському районному суду м. Одеси відповідає вимогам процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин суд першої інстанцій дійшов правильного висновку, що заявлений у цій справі спір підлягає розгляду в Київському районному суді м. Одеси, оскільки в даному випадку діють правила виключної підсудності.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2018 року про відкриття провадження по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «УкрСоцбанк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Другий Київський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання земельної ділянки предметом іпотеки та звільнення майна з-під арешту залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18.12.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: О.С.Комлева

С.М. Сегеда