Постанова

Іменем України

30 січня 2019 року

м. Київ

справа № 607/13132/13-ц

провадження № 61-30539св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представники позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідачі: Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

представники Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області: Мелих Анатолій Іванович. КущакВасиль Богданович, Кравчук Віталія Валеріївна,

третя особа - кредитна спілка «Кредит-Фос»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 березня 2017 року у складі судді Дзюбича В. Л. та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 29 серпня 2017 рокув складі колегії суддів: Шевчук Г. М., Міщія О. Я., Ткача З. Є.,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, з урахуванням подальших уточнень та залучень сторін, до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (далі - Тернопільський МВДВС Головного ТУЮ у тернопільській області), ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - кредитна спілка «Кредит-Фос» (далі - КС «Кредит-Фос»), про витребування будинку із господарськими будівлями та спорудами, стягнення моральної шкоди, визнання недійсними результатів прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна та протоколу прилюдних торгів, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, скасування реєстрації права власності на будинок із господарськими будівлями та спорудами, позбавлення права власності на будинок із господарськими будівлями та спорудами, визнання права власності на будинок із господарськими будівлями та спорудами.

Позовна заява мотивована тим, що їй на праві власності належав будинок із господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою:

АДРЕСА_1, який вибув із її володіння не з власної волі, а внаслідок протиправних дій

ОСОБА_6 та який було придбано на прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна ОСОБА_5 Перебуваючи на посаді старшого державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, ОСОБА_6, зловживаючи своїм службовим становищем та діючи в інтересах фінансової установи - КС «Кредит-Фос», вчинив злочини, передбачені частиною першою статті 364, частиною першою статті 366 КК України, а саме без рішення суду на відчуження будинку та дозволу органу опіки і піклування, не перевіривши наявність у позивача іншого майна, а також прав інших осіб на будинок, умисно, підготував та передав в Тернопільську філію спеціалізованого державного підприємства «Укрспецюст» Міністерства юстиції України (далі - Тернопільська філія СДП «Укрспецюст») документи для проведення реалізації на прилюдних торгах належного на праві власності ОСОБА_2 житлового будинку АДРЕСА_1, чим завдав їй матеріальну шкоду в розмірі 22 253,00 грн, а також порушив житлові права та інтереси неповнолітніх дітей, які проживали та були прописані у вказаному будинку. В результаті вказаних протиправних дій відповідача, належний позивачу будинок із господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, 25 квітня 2006 року було незаконно реалізовано на проведених Тернопільською філією СДП «Укрспецюст» прилюдних торгах покупцю

ОСОБА_5, яка згідно протоколу від 25 квітня 2006 року № 00048 придбала його за ціною 16 000,00 грн та в подальшому здійснила державну реєстрацію вказаного нерухомого майна. За вказані злочини вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 листопада 2012 року

ОСОБА_6 було засуджено. Також, позивач посилалася на те, що внаслідок винних та неправомірних дій ОСОБА_6 їй було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у моральних стражданнях та переживаннях.

З урахуванням викладеного та уточнених позовних вимог, ОСОБА_2 просила суд: визнати недійсними результати прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме - протокол від 25 квітня 2006 року

№ 6200048, згідно з яким житловий будинок АДРЕСА_1 придбала

ОСОБА_5 за 16 000,00 грн; визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серії НОМЕР_1, зареєстроване у реєстрі 27 липня 2006 року № 1556; скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на будинок із господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, здійснену Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) 29 серпня 2006 року № 15858769; витребувати у ОСОБА_5 будинок із господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та позбавити її права власності на указане майно; визнати право власності на будинок із господарськими будівлями та спорудами за указаною адресою за ОСОБА_2, а також стягнути із ОСОБА_6 на її користь компенсацію завданої моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн.

Справа переглядалась судами попередніх інстанцій неодноразово.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 29 квітня 2014 року позов задоволено частково.

Витребувано у ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 майно, а саме: домоволодіння АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 8 500,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 листопада 2015 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 10 грудня 2015 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 29 квітня 2014 року в частині витребування майна скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У іншій частині рішення суду залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2016 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2014 року, додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 02 листопада 2015 року та рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 10 грудня 2015 року скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 20 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 29 серпня 2017 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_5 у встановленому порядку набула право власності на спірне майно та є добросовісним набувачем, оскільки відсутні належні та допустимі докази того, що вона на час проведення прилюдних торгів з реалізації належного позивачу будинку із господарськими будівлями володіла інформацією з приводу неправомірних дій державного виконавця щодо реалізації спірного нерухомого майна, або будь-якою іншою інформацією, що мала викликати у неї сумніви в правових підставах для відчуження спірного майна. Також, суд виходив з того, що вимога позивача щодо стягнення з ОСОБА_6 на її користь коштів у рахунок відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_6 не є належним відповідачем.

У вересні 2017 рокупредставник ОСОБА_2 - ОСОБА_4,подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неналежним чином досліджено надані докази у їх сукупності. Також, судами не звернуто уваги на те, що позивач не ставила під сумнів добросовісність намірів набувача щодо отримання спірного майна, проте, на підставі пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України, таке майно має бути повернуто позивачу, оскільки спірне майно вибуло з володіння позивача без її волі у результаті вчинення щодо власника злочину.

У листопаді 2017 року ОСОБА_5 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначила, що судові рішення є законними і обґрунтованими.

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами установлено, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 листопада 2012 року колишнього старшого державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції (далі - другий ВДВС Тернопільського МУЮ) ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених частиною першою статті 364 та частиною першою статті 366 КК України, та засуджено до двох років обмеження волі із позбавленням права працювати на посадах, пов'язаних з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій на один рік шість місяців і звільнено від відбування покарання у зв'язку із закінченням строків давності.

При розгляді кримінальної справи встановлено, що ОСОБА_6 перебував на посаді старшого державного виконавця другого ВДВС Тернопільського МУЮ, зловживаючи своїм службовим становищем та діючи в інтересах фінансової установи - КС «Кредит-ФОС», без рішення суду на відчуження будинку та дозволу органу опіки і піклування, не перевіривши наявність у боржника ОСОБА_2 іншого майна, а також прав на будинок інших осіб, підготував документи та передав їх в Тернопільську філію СДП «Укрспецюст» Міністерства юстиції України для проведення реалізації на прилюдних торгах житлового будинку АДРЕСА_1, який належав на праві власності ОСОБА_2

25 квітня 2006 року Тернопільською філією СДП «Укрспецюст» Міністерства юстиції України проведено прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, на яких реалізовано належний боржнику ОСОБА_2 будинок із господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, за ціною 16 000,00 грн.

Відповідно до протоколу від 25 квітня 2006 року № 00048 покупцем будинку із господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою:

АДРЕСА_1, є ОСОБА_5, якою згідно квитанції від 11 травня 2006 року № К2/51 проведено повний розрахунок за придбане арештоване нерухоме майно.

Згідно з інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24 січня 2014 року № 16666089, виданою Реєстраційною службою Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області, домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 загальною площею 89,5 кв. м, житловою площею 45,2 кв. м, вартістю 78 327,00 грн, належить ОСОБА_5 на праві власності на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів,

НОМЕР_1 за реєстровим номером № 1556, 27 липня 2006 року, виданого Тернопільською районною державною нотаріальною конторою.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного у частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

На час виникнення спірних правовідносин порядок та умови проведення прилюдних торгів було врегульовано Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (далі - Тимчасове положення), затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 листопада 1999 року № 745/4038.

Підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням, а порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо підлягають оскарженню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визначення прилюдних торгів недійсними.

Пунктом 6 Тимчасового положення передбачено, що після повного розрахунку переможця прилюдних торгів за придбане майно на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів та копій документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець протягом п'яти робочих днів складає акт про проведені прилюдні торги і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби. На підставі цього акта нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 330 ЦК України встановлено, що, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.

Власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України).

Згідно пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень (частина друга статті 388 ЦК України).

Згідно вимог статті 388 ЦК України держава гарантує захист права власності добросовісного набувача (особа, яка придбала майно з публічних торгів) на придбане майно тим, що таке майно не може бути витребуване у нього в разі, якщо воно було продане в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Набувач може бути визнаний добросовісним за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений при відсутності у продавця права на відчуження.

Власник має право спростувати заперечення набувача про його добросовісність, довівши, що під час вчинення правочину набувач повинен був засумніватися у праві відчужувача на відчуження майна.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей 10, 60 ЦПК України 2004 року), встановивши, що спірне майно було придбано у порядку, встановленому для виконання судових рішень, та враховуючи те, що відсутні докази того, що на момент проведення прилюдних торгів з реалізації спірного житлового будинку з господарськими будівлями набувач володіла інформацією з приводу неправомірних дій державного виконавця щодо реалізації даного нерухомого майна, або будь-якою іншою інформацією, що мала викликати у неї сумніви в правових підставах для відчуження спірного майна, а тому ОСОБА_5 у встановленому порядку набула право власності на спірне майно та є добросовісним набувачем майна, дійшов правильного висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Правильними є висновки суду і щодо відсутності правових підстав для відшкодування моральної шкоди ОСОБА_6 у зв'язку із тим, що такі вимоги заявлено до неналежного відповідача.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Відповідно до частини 1 статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає без задоволення касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що спір по суті судами першої та апеляційної інстанцій вирішено правильно і законно, а рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4, залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 20 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області

від 29 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.М. Коротун

В.П. Курило