Справа № 154/892/19 Головуючий у 1 інстанції: Лященко О. В.
Провадження № 22-ц/802/989/19 Категорія: 43 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Бовчалюк З. А., Данилюк В. А.,

з участю:

секретаря судового засідання - Губарик К. А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Кульчицького С. Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський, про визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії та зобов`язання поновлення на квартирному обліку, за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 серпня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року позивач звернувся в суд із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що він є підполковником у відставці, проходив військову службу, починаючи з 29 липня 1974 року. Звільнений у запас за станом здоров`я із залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини. Зазначає, що його загальна вислуга років на військовій службі складає більше 25 років, він є ветераном військової служби ЗС України.

Вказує, що 26 вересня 1992 року був зарахований на квартирний облік для отримання житла у Луцькому гарнізоні Волинської області, де постійно проходив службу. Відповідно до чинного законодавства після звільнення в запас за станом здоров`я з 20 червня 2000 року був взятий у Луцькому гарнізоні на облік у позачергову чергу.

В червні 2011 року у зв`язку з переїздом у м. Володимир-Волинський Волинської області його знято з квартирного обліку у Луцькому гарнізоні і він звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 , яка дислокувалася у м. Володимирі-Волинському, з проханням постановки на квартирний облік, де йому відмовили, посилаючись на порушення вимог п. 3.10 Наказу Міністра Оборони №577 від 06.10.2006 року.

Також вказує, що на виконання припису Військової прокуратури Луцького гарнізону №2851 від 20.10.2011 року, яким встановлені порушення вимог Житлового кодексу України, його за рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 28.10.2011 року було поставлено на загальний квартирний облік з 26.09.1992 року та на позачергове отримання житла з 20.06.2000 року.

У зв`язку з розформуванням військової частини НОМЕР_2 , правонаступником якої стала військова частина НОМЕР_1 , його було взято на квартирний облік в загальну та позачергову чергу при військовій частині НОМЕР_1 відповідно до рішення житлової комісії від 30.06.2015 року.

Згідно з гарнізонною чергою у 2018 році він перебував на квартирному обліку під №3.

07 вересня 2018 року на засіданні гарнізонних зборів делегатів для участі у роботі житлової комісії вирішено передати документи для отримання ним грошової компенсації за житло.

Проте 14 вересня 2018 року за рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 його знято із загальної та позачергової черг із формулюванням: у зв`язку із порушенням вимог діючого на той час наказу МО України № 577 від 06.10.2006 року, а саме пункту 3.10, та всупереч вимогам пункту 2.16 наказу МО України №737 від 30.11.2011 року .

ОСОБА_1 зазначає, що не згідний з рішенням комісії, вважає його незаконним та таким, що порушує його конституційне право у встановлений законодавством спосіб отримати квартиру або грошову компенсацію для її придбання з метою вирішення житлового питання, яке гарантоване йому державою як бувшому військовослужбовцю.

Таке рішення комісії і таке відношення до нього, як ветерана військової служби ЗС України, який чекає на отримання власного житла більше 26 років, вважає неприпустимим.

Посилаючись на те, що рішення житлової комісії прийнято з порушенням норм чинного законодавства, позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 14 вересня 2018 року № 11 в частині зняття його з квартирного обліку із загальної та позачергової черг. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 в особі житлової комісії поновити його на квартирному обліку у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового отримання житла, з часу прийняття житловою комісією протиправного рішення про виключення його з квартирного обліку, тобто з 14 вересня 2018 року, із залишенням на квартирному обліку в загальній черзі з 26 вересня 1992 року та в черзі на позачергове отримання житла з 20 червня 2000 року.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 січня 2019 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 14 вересня 2018 року № 11 в частині зняття підполковника у відставці ОСОБА_1 з квартирного обліку із загальної та позачергової черг.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 в особі житлової комісії поновити підполковника у відставці ОСОБА_1 на квартирному обліку у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового отримання житла, з часу прийняття житловою комісією протиправного рішення про виключення його з квартирного обліку, тобто з 14 вересня 2018 року, із залишенням ОСОБА_1 на квартирному обліку в загальній черзі з 26 вересня 1992 року та в черзі на позачергове отримання житла з 20 червня 2000 року. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1536 грн. 80 коп.

Не погоджуючи із даним рішенням суду, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, що рішення прийняте судом без урахування істотних обставин по справі, не в повній мірі досліджені та прийняті до уваги пояснення житлової комісії, що призвело до ухвалення судом необ`єктивного рішення. Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач заперечує правомірність перебування позивача на квартирному обліку у Військовій частині НОМЕР_2 та у Військовій частині НОМЕР_1 . Зазначає, що рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 від 28.10.2011 року є незаконним, оскільки постановка позивача на квартирний облік у Володимир-Волинському гарнізоні при Військовій частині НОМЕР_2 (правонаступником якої є НОМЕР_1 ) була проведена з порушенням вимог п.3.10 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої Наказом МОУ №577 від 06.10.2006р., чинної на момент вирішення спірного питання, тобто мали місце неправомірні дії посадових осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік. Звертає увагу на те, що наказ МОУ від 31.07.2018 року, яким затверджено нині діючу Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, набрав законної сили лише 17.10. 2018 року, тому 14.09.2018 року при прийнятті рішення про зняття позивача із квартирного обліку житлова комісія даної військової частини керувалась на той час діючою Інструкцією № 737 від 30.11.2011 року. З наведених підстав відповідач просив скасувати рішення і в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

21 жовтня 2019 року на адресу суду від КЕВ м. Володимир-Волинський надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Доводи апеляційної скарги третя особа підтримує в повному обсязі та просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове - про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення учасників справи, їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 є підполковником у відставці, проходив військову службу в Збройних силах колишнього СРСР, а згодом у Збройних силах України, починаючи з 29 липня 1974 року. Згідно з наказом заступника Міністра оборони - командувача ВПС України від 10 червня 2000 року № 0199 його звільнено у запас на підставі п.п. «в» п. 65 Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу за станом здоров`я із залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини. Загальна вислуга років на військовій службі ОСОБА_1 складає більше 25 років, позивач є ветераном військової служби ЗС України. Дана обставина відповідачем не заперечується та стверджується копіями його послужного списку та наказу про звільнення в запас.

Для реалізації своїх прав, як військовослужбовець, з 26 вересня 1992 року позивач був зарахований на квартирний облік для отримання житла у Луцькому гарнізоні Волинської області, де постійно проходив службу. Після звільнення в запас за станом здоров`я з 20 червня 2000 року позивач був взятий у Луцькому гарнізоні на облік у позачергову чергу. Дані обставини стверджуються копіями протоколів засідань житлових комісій в/ч НОМЕР_3 №10 від 26.09.1992 року та ІНФОРМАЦІЯ_1 №11 від 22.05.2008 року.

У червні 2011 року у зв`язку з переїздом у м. Володимир-Волинський Волинської області позивача знято з квартирного обліку у Луцькому гарнізоні, що стверджується копією протоколу засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 №10 від 23.06.2011 року, а тому позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується у м. Володимирі-Волинському, з проханням взяти його на квартирний облік, однак йому відмовили у постановці на квартирний облік, посилаючись на порушення вимог п. 3.10 Наказу Міністра Оборони №577 від 06.10.2006 року, що стверджується витягом з протоколу засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_2 від 25.08.2011 року.

Позивач звернувся в прокуратуру і на виконання припису військової прокуратури Луцького гарнізону №2851 від 20.10.2011 року, яким встановлені порушення вимог Житлового кодексу України при відмові у постановці на облік, позивача згідно з рішенням житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 від 28.10.2011 року було поставлено на загальний квартирний облік з 26.09.1992 року та на позачергове отримання житла з 20.06.2000 року, що стверджується копією припису військової прокуратури Луцького гарнізону та витягом з протоколу засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_2 від 28.10.2011 року.

У зв`язку з розформуванням військової частини НОМЕР_2 , правонаступником якої стала військова частина НОМЕР_1 , позивача було взято на квартирний облік в загальну та позачергову чергу при військовій частині НОМЕР_1 , що стверджується копією витягу з протоколу засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 30.06.2015 року.

Відповідно до гарнізонної черги у 2018 році ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку під №3. Він, як бувший військовослужбовець, який проживає на орендованій квартирі, так як житлом не був забезпечений, дав згоду на отримання грошової компенсації за належне для виділення жиле приміщення на одну особу, що стверджується його заявою від 07.09.2018 року.

З цього питання 07 вересня 2018 року на засіданні гарнізонних зборів делегатів для участі у роботі житлової комісії Володимир-Волинського гарнізону одноголосно прийнято позитивне рішення про передачу документів для отримання грошової компенсації до житлової комісії військової частини та Володимир-Волинського КЕВ району.

14 вересня 2018 року згідно з рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 було знято із загальної та позачергової черг «у зв`язку із порушенням вимог діючого на той час наказу МО України № 577 від 06.10.2006 року, а саме пункту 3.10, та всупереч вимогам наказу МО України №737 від 30.11.2011 року, а саме пункту 2.16 при постановці на квартирний облік у Володимир-Волинському гарнізоні при військовій частині НОМЕР_2 (правонаступником якої є військова частина НОМЕР_4 )».

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з частиною першою статті 12 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі Порядок).

Даний Порядок № 1081 визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.

Згідно з п. 22 Порядку № 1081 облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

Відповідно до пункту 24 Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Пунктом 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку громадян та потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Аналогічні приписи містяться у пункті 29 Порядку.

Дія пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується з тим, з якої саме з підстав, зазначених у частині шостій статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.

Встановлено, що ОСОБА_1 у 2000 році був звільнений з військової служби в запас за станом здоров`я, що підтверджує його право залишатися на квартирному обліку, оскільки підставою для звільнення його в запас було стан здоров`я.

На час звільнення позивача зі служби було чинним Положення про порядок забезпечення жилою площею у Збройних Силах України, затверджене наказом Міністерства оборони України від 03 лютого 1995 року № 20, згідно з пунктом 37 якого військовослужбовці, які перебувають на квартирному обліку, при звільненні з військової служби у запас чи відставку за віком, за станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або організаційними заходами у разі неможливості використання на службі залишаються на квартирному обліку до одержання житла у військовій частині (у випадку її розформування - військових комісаріатах) і квартирно-експлуатаційній частині районів та користуються правом на позачергове одержання житла. Якщо такий військовослужбовець обирає для проживання після звільнення з військової служби, з урахуванням існуючого порядку прописки, інший населений пункт, відповідний командир військової частини за проханням військовослужбовця за 3 роки до звільнення у запас або у відставку за віком подає до військового комісаріату і квартирно-експлуатаційної частини району необхідні документи для зарахування військовослужбовця на квартирний облік, на якому він перебуває до одержання житла. На підставі повідомлення квартирно-експлуатаційної частини району про зарахування такого військовослужбовця до черги на отримання житла у військовому комісаріаті він знімається з квартирного обліку за останнім місцем служби.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Як встановлено матеріалами справи та не заперечується сторонами, упродовж тривалого часу перебування позивача ОСОБА_1 на квартирному обліку у відповідача жодних недоліків у документах виявлено не було, зловживань чи подання неправдивих відомостей з боку позивача не встановлено, доказів, що свідчили би про вчинення неправомірних дій службовими особами при взятті позивача на квартирний облік як за місцем його служби, так і у в/ч НОМЕР_2 та НОМЕР_1 , до справи відповідачем не надано.

Суд першої інстанції, взявши до уваги при вирішенні даного спору принцип верховенства права та додержання балансу між інтересами позивача і відповідача, правильно виходив із того, що зняття з квартирного обліку через 27 років перебування на такому обліку ОСОБА_1 , який має понад 25 років вислуги за військову службу, і не був забезпечений житлом, не переслідує законної мети і буде становити для позивача надмірний тягар, як про це зазначено у постанові Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № 642/6960/16-ц.

Таким чином, після розформування військової частини та постановлення позивача у законний спосіб на облік у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 , як колишній військовослужбовець, що перебував на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та звільнений в запас за станом здоров`я, не отримавши грошової компенсації, повинен залишатися на вказаному обліку до отримання відповідної квартири або грошової компенсації.

Частиною 5 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожному надається можливість захищати права і свободи будь-якими не забороненими законом засобами. Тобто кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у тому числі і судовий захист.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З урахуванням установлених судом обставин, апеляційний суд доходить висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, а відповідні висновки суду першої інстанції відповідають встановленим у справі обставинам справи, і відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права ґрунтуються на неправильному розумінні та власному тлумаченні норм чинного законодавства України, та спрямовані на встановлення та переоцінку обставин справи, яким суд надав правильну правову оцінку.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 серпня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді