РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Поліщук К.Г.,

представників позивача Колесинського В.А., Горніної Т.М.,

за участю відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Богунського районного суду м. Житомира справу за позовом виконавчого комітету Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

Виконавчий комітет Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування звернувся до суду в інтересах малолітньої ОСОБА_4 з позовною заявою, в якій просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за нею, посилаючись на те, що відповідач є батьком вказаної дитини та ухиляється від виконання батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві та просила їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідка та вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

При цьому ухилення від виконання юридичного обов'язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати може вважатися такою, що ухиляється від обов'язку по вихованню дитини, якщо вона ні усно, ні письмово не спілкується з нею, не проявляє про неї щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 від 01.11.2018 року.

Малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 21.01.2013 року відповідно до наказу №6 перебуває на обліку в службі у справах дітей Житомирської міської ради як дитина, яка проживає в сім'ї, у якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків.

Спеціалістами служби у справах дітей разом з фахівцями центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді протягом 2018 року було здійснено ряд обстежень житлово-побутових умов проживання сім'ї за адресою: АДРЕСА_1. Встановлено, що для дитини було створено належні умови для життя та навчання, одяг відповідав віку та сезону. Основною проблемою сім'ї були постійні систематичні вживання батьком дівчинки, ОСОБА_3, алкогольних напоїв, внаслідок чого малолітня ОСОБА_4 залишалася на тривалий час без батьківського піклування.

Адміністрація Житомирської загальноосвітньої школи I- III ступенів №5 зверталася до служби у справах дітей Житомирської міської ради з листами щодо неналежного виконання ОСОБА_3 своїх батьківських обов'язків, я саме: систематичне зловживання алкогольними напоями, залишення без догляду своєї малолітньої дочки, ОСОБА_4.

Спеціалістами служби у справах дітей неодноразово направлялися листи на відділ поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності за неналежне виконання ОСОБА_3 своїх батьківських обов'язків.

17 вересня 2016 року до комунальної установи «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Сонячний дім» Житомирської обласної ради була доставлена ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, працівниками Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції як дитина, яка залишилась без піклування батьків. З батьком була проведена профілактично-роз'яснювальна бесіда з приводу належного виконання батьківських обов'язків. 10 жовтня 2016 року ОСОБА_3 написав заяву, в якій просив повернути йому дитину, батько малолітньої про що надав Довідку в службу у справах дітей. Спеціалістами служби обстежено житлово-побутових умов проживання сім'ї: в кімнаті охайно та прибрано, для дитини створено усі необхідні умови для проживання, розвитку та виховання. Дитина була повернута батькові в рідну сім'ю.

29 жовтня 2018 року до служби у справах дітей звернулася рідна тітка дівчинки, ОСОБА_6, з заявою про можливість повернення малолітньої ОСОБА_4 з закладу охорони здоров'я в її сім'ю.

30 жовтня 2018 року питання повернення малолітньої ОСОБА_4 в сім'ю родичів розглядалося на комісії з питань захисту прав дитини. За рішенням комісії, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає в АДРЕСА_2, було надано дозвіл забрати з закладу охорони здоров'я малолітню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_6 взяла на себе повну відповідальність за життя та здоров'я малолітньої ОСОБА_4.

Згідно довідки Житомирської міської громадської організації «Християнський центр соціальної реабілітації хворих на наркоманію та алкоголізм»ЯКІР» №1 від 17.01.2019 року, ОСОБА_3 звернувся до центру реабілітації самостійно та добровільно з метою пройти повний курс реабілітації та ре соціалізуватися у суспільстві без залежності.

Згідно з п. 15 Постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 даної постанови визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі "Савіни проти України" зазначається "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини."

Відповідно до п.18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Суд не погоджується з вищезазначеним висновком органу опіки та піклування з наступних підстав.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач має постійне місце проживання, має бажання піклуватися про фізичний і духовний розвиток дитини, спілкуватися з нею та надавати матеріальну допомогу на її утримання, що свідчить про небайдуже ставлення до доньки та відсутність свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками.

Згідно ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

На підставі вищенаведеного, суд вважає зазначені вище обставини винятковими та зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для задоволення позову про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, при цьому зважаючи на підстави відібрання раніше у відповідача дитини, попереджає його про необхідність змінити ставлення до виховання малолітньої доньки і покладає на орган опіки та піклування Житомирської міської ради контроль за виконанням відповідачем батьківських обов'язків. У разі невиконання відповідачем такого попередження позивач не позбавлений можливості повторно звернутися до суду з аналогічним позовом.

Керуючись ст.ст. 164-166, 180, 183, 184 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 82, 259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог виконавчого комітету Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно малолітньої дочки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюєтьс - з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі пододання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Богунського районного І.Г. Перекупка

суду м. Житомира