Справа № 382/1992/18 Головуючий 1 інстанція- Кисіль О.А.
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 вересня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Мережко М.В., Верланова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 16 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернуласядо суду із вказаним позовом,який мотивувала тим, що вона є повнолітньою донькою відповідача ОСОБА_2 , який не проживає із сім`єю із 2002 року. В даний час вона навчається на третьому курсі Комунального вищого навчального закладу Київської обласної ради «Чорнобильський медичний коледж» і у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги (підручники, канцелярія, інтернет, медичний спецодяг, харчування тощо). На її неодноразові прохання відповідач відмовляється добровільно надавати таку допомогу. Вказувала, що відповідч сплачує аліменти на сина ОСОБА_4 2002 року народження на користь її матері ОСОБА_5 . У зв`язку з наведеним просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 2000 грн. щомісяця до досягнення нею 23 років.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 16 травня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від його доходу щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 листопада 2018 року і до досягнення нею 23-х років на час навчання.

Не погоджуючись із рішенням, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції, стягнувши з нього аліменти на повнолітню доньку у розмірі 400 грн. до 28 червня 2020 року, тобто до закінчення навчання але не більше ніж до 23 років, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Скарга мотивована тим, що суд не врахував його матеріальне становище, зокрема те, що його заробіток становить лише 3723 грн., що менше встановленого законом мінімального заробітку. Також, на користь ОСОБА_5 він сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 2002 року народження. На його

- 2 -

утриманні перебуває мати ОСОБА_7 1949 року народження. Суд не врахував, що повнолітню доньку зобов`язаний утримувати не лише він, а і матір позивачки ОСОБА_5 . Суд залишив поза увагою, що позивачка навчається на державній формі навчання за рахунок коштів бюджету за місцем свого проживання у м .Яготин , не мешкає в гуртожитку і з урахуванням успішності навчання стипендія їй не призначена. Суд вийшов за межі позовних вимог, визначивши аліменти у твердій сумі, хоча позивачка просила у частці від доходу, та невірно визначив період їх стягнення, а саме: не до закінчення навчання у червні 2020 року, а до досягнення донькою 23-х років.

Позивачка ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, де вказала, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно задоволив її позов, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_3 є донькою відповідача ОСОБА_2 .

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 досягла повноліття і навчається на третьому курсі Комунального вищого навчального закладу Київської обласної ради «Чорнобильський медичний коледж». Термін навчання складає з 01 вересня 2017 року по 28 червня 2020 року, що стверджується довідкою навчального закладу. Форма навчання державна.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції прийшов до правильних висновків, що є

- 3 -

передбачені законом підстави для стягнення аліментів на утримання позивачки як повнолітньої доньки відповідача, яка продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги.

Такі висновки суду є правильними і відповідають приписам ст.199 СК України, яка покладає на батьків обов`язок утримувати повнолітніх дітей, якщо вони продовжують навчання.

Проте, визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, суд не врахував вимог закону та всіх обставин справи, які впливають на їх розмір.

Згідно ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

За змістом даної норми однією з умов стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається, є спроможність батьків надавати таке утримання.

Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх доньку, сина у твердій грошові сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання іншим з батьків.

Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач працює в ПП «Комсервіс Безпека» і його заробіток становить 3723 грн. на місяць.

Відповідач за рішенням Яготинського районного суд Київської області від 17 жовтня 2006 року сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 2002 року народження у розмірі 1/6 частини заробітку, що складає 620,5 грн. від його заробітку 3723 грн.

За таких обставин стягнення із відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку не відповідає приписам ст.199 СК України щодо спроможності відповідача надавати доньці утримання в такому розмірі та приписам ст.200, 182 СК України щодо врахування певних обставин при визначенні розміру аліментів і призводить до порушення його прав, оскільки у його розпорядженні зилишиться розмір заробітку який незначно перевищує прожитковий мінімум на одну особу, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік».

Стягуючи аліменти на утримання доньки та застосовуючи положення ч.2 ст.182 СК України щодо того, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд не врахував, що дані положення стосуються саме непвнолітніх дітей і не поширюються на повнолітніх.

Окрім того, стягуючи аліменти до досягнення позивачкою 23-х років, суд не врахував, що згідно довідки навчального закладу позивачка закінчує навчання 28 червня 2020 року, ще до досягнення нею віку 23-х років.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає

- 4 -

застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині розміру стягуваних аліментів на утримання повнолітньої дитини підлягає зміні з визначенням розміру стягуваних аліментів в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача. Визначаючи такий розмір аліментів, колегія суддів враховує встановлені по справі обставини та положення ч.1 ст.182 СК України. Період стягнення аліментів суд визначає до 28 червня 2020 року, тобто до закінчення позивачкою навчання.

Рішення суду в частині негайного виконання рішеннящодо стягнення аліментів за один місяць та розподілу судових витрат колегія суддів залишає без змін.

Доводи апеляційної скарги про те, що на утриманні скаржника перебуває його мати ОСОБА_7 1949 року народження і він не має змоги виплачувати аліменти на утримання донькибезпідставні, поскільки всупереч положенням ст.60 ЦПК України відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що його мати потребує такого утримання і у зв`язку із такою потребою знаходиться на його утриманні, зокрема не надав доказів, що мати не отримує пенсії, чи отримує її в меншому розмірі, ніж перебачено чинним законодавством, чи що вона перебуває на обліку в органах соціального захисту як особа, яка потребує догляду чи малозабезпечена тощо.

Посилання у скарзі на те, що суд вийшов за межі позовних вимог, визначивши аліменти у частці від доходу, хоча позивачка просила у твердій грошовій сумі, що стверджується судовою практикою, зокрема рішенням Верховного Суду у справі № 490/4522/16-ц від 04 липня 2018 року, колегія суддів відхиляє як необгрунтовані.

По-перше, постанова Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 490/4522/16-ц грунтується на положеннях ст.184 СК України в редакції, яка чітко визначала випадки, коли суд стягує аліменти у твердій грошовій сумі. Проте, Законом України № 2475-УІІІ від 03 липня 2018 року дана норма змінена і на даний час не обмежує випадки стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

По-друге, позивачка ОСОБА_3 не оскаржує таке рішення, що свідчить, що воно її задовольняє.

Решта доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 враховані при зміні рішення.

Викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи ОСОБА_3 про те, що є підстави вважати, що відповідач приховує свої доходи, необгрунтовані. Із наданої ПП «Комсервіс Безпека» довідки про доходи (а.с.28) заробіток відповідача без вирахування податків та інших платежів становить 3723 грн. Якщо позивачка вважає, що довідка не відповідає дійсності, вона вправі звернутися із відповідною заявою до правоохоронних органів, проте у суду підстави для неврахування цієї довідки відсутні.

Також, колегія суддів відхиляє посилання позивачки у відзиві на ч.1 ст.185 СК України, як безпідставні. Дана норма регулює питання участі батьків у додаткових витратах саме на неповнолітніх дітей, які виклиані особливими обставинами, і не стосується спірних правовідносин щодо сплати аліментів на повнолітніх дітей, які навчаються.

Решта доводів відзиву на скаргу враховані судом апеляційної інстанції при зміні рішення.

Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

- 5 -

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 16 травня 2019 року в частині розміру аліментів змінити, стягнувши із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає по АДРЕСА_1 , працює на посаді помічника фахівця з організації майнової та особистої безпеки ПП «КомсервісБезпека», реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від його доходу, щомісячно, починаючи з 05 листопада 2018 року і до закінчення строку навчання 28 червня 2020 року.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: