Справа № 140/400/19
Провадження №2-з/148/12/19
У Х В А Л А

Іменем України

19 вересня 2019 року м.Тульчин

Суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Ковганич С.В., отримавши та розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову по справі за його позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення заробітної плати .

В порядку забезпечення позову ОСОБА_1 просить накласти арешт на банківські рахунки та вклади ОСОБА_2 , а також накласти арешт на нерухоме та рухоме майно останнього, оскільки він може його відчужити, що унеможливить виконання рішення суду.

Ознайомившись з даною заявою та матеріалами справи, вважаю, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ч. 1, 6 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

У заяві про забезпечення позову заявником повинні бути зазначені причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування необхідності такого заходу, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд ( суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про відповідача, а також відповідність забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що обов`язковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, яке допускається на протязі всього терміну розгляду справи, є обґрунтована наявність такої необхідності. Суд, виходячи з конкретних доказів, повинен встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, під час вирішення клопотань про забезпечення позову суд лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Також суд враховує, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Судом перевірено аргументованість заяви про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених позивачем та не встановлено реальної небезпеки, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч.2 ст. 149 ЦПК України, ним висловлені лише припущення, що відповідач може відчужити належне йому майно.

Також позивачем не зазначено на яке саме майно відповідача він просить накласти арешт та не зазначенно назви установ банків, де перебувають банківські вклали та рахунки останнього. Доказів того, що у відповідача наявне будь-яке майно, рахунки чи вклади позивачем також не надано. Клопотання останнього щодо витребовування із Державного реєстру відомостей про рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 , яке наявне у заяві про забезпечення позову суд не розглядає, оскільки нормами ст.153 ЦПК України, розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється не пізніше двох днів з дня її надходження, а обов`язок надавати відповідні докази обгрунтованості заявлених вимог покладено на заявника, а не на суд.

При цьому наявність самого по собі позову про стягнення заробітної плати в жодному разі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача.

Суд приходить до висновку, що підстави для забезпечення позову відсутні, оскільки до заяви про забезпечення позову не долучено доказів на підтвердження вказаних в заяві обставин.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.149, 150, 153 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали до відома направити учасникам справи.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: