ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

05 лютого 2019 року

м. Харків

справа № 643/6893/13-ц

провадження № 22-ц/818/659/19; № 22-ц/818/1002/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Піддубного Р.М. (суддя-доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2018 року та апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу цього ж суду від 09 листопада 2018 року, постановлені у складі судді Харченко А.М., за поданням приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про тимчасове обмеження ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року та у листопаді 2018 року приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Ю.В. звернувся до суду з поданням, в обґрунтування яких зазначив, що на його виконанні перебувають виконавчі провадження № 56539391 та № 56538016 за виконавчими листами № 643/6893/13-ц, виданими 02.06.2016 року Московським районним судом м. Харкова на підставі рішення цього ж суду від 05.11.2013 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором від 26.03.2008 року у розмірі 700641 грн.

Посилаючись на те, що на адресу боржників було направлено копії постанови про відкриття виконавчого провадження, але на вимогу приватного виконавця декларації про доходи та майно ними не надано, відкриті розрахункові рахунки у банківських установах відсутні, транспортні засоби за ними не зареєстровані, ОСОБА_3 доходів не отримує, нерухомого майна не має, ОСОБА_1 працює у ТОВ «Батискаф», йому на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1, отже, боржники ухиляються від виконання вищевказаного судового рішення, приватний виконавець просив тимчасово обмежити ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань, покладених на них рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05.11.2013 року.

Ухвалами Московського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2018 року та від 09 листопада 2018 року подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, ОСОБА_1 за межі України до виконання зобов'язань, покладених на них виконавчим листом № 643/6893/13-ц, виданим 02.06.2016 року Московським районним судом м. Харкова.

В апеляційних скаргах ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просили ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання приватного виконавця відмовити.

В обґрунтування скарги зазначили, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження вони не отримували, приватним виконавцем не надано належних доказів, що підтверджують їх ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішення, а тому відсутні підстави для обмеження їх у праві виїзду за межі України

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для їх задоволення.

Як убачається із матеріалів справи, у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова перебувають виконавчі провадження № 56539391 та № 56538016 за виконавчими листами № 643/6893/13-ц, виданими 02.06.2016 року Московським районним судом м. Харкова на підставі рішення цього ж суду від 05.11.2013 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором від 26.03.2008 року у розмірі 700641 грн.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що наявність у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 невиконаних зобов'язань, які покладені на них судовим рішенням, є безумовною підставою для обмеження боржників у виконавчому провадженні у праві виїзду за межі України.

Проте погодитись з такими висновками не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Частинами 1, 3 ст. 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов'язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Як випливає з аналізу наведених положень закону підставою обмеження особи у праві виїзду за межі України є не лише наявність невиконаних зобов'язань, покладених на боржника - фізичну особу судовим рішенням, а також винна поведінка цієї особи, яка полягає в ухиленні від виконання таких зобов'язань.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції вищевказаних положень закону не врахував, не звернув увагу на те, що доказів отримання боржниками копії постанови про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем не надано, не навів мотивів, які свідчать про винну поведінку ОСОБА_3 та ОСОБА_1 як боржників у виконавчому провадженні, а тому дійшов помилкового висновку про наявність передбачених законом підстав для обмеження його у праві виїзду за межі України.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвали суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_3, ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 369, 374, 376, 381 - 384, 441 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвали Московського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2018 року та від 09 листопада 2018 року скасувати.

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про тимчасове обмеження ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 06 лютого 2019 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова