Ухвала

05 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 473/1077/18

провадження № 61-2130ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

ОСОБА_1 розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та визнання права власності

на 1/2 частку житлового будинку та земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом

до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та визнання права власності

на 1/2 частку житлового будинку вартістю 169 600 грн та земельної ділянки вартістю 17 200 грн.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області

від 17 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3

про поділ майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку та земельної ділянки задоволені частково.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за кожним, право

власності на 1/2 частини земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1), яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по АДРЕСА_1

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ

та визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 відмовлено.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області

від 17 жовтня 2018 року в частині задоволення позову про визнання

за ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за кожним, права власності

на 1/2 частину земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1), яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по АДРЕСА_1 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У січні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_2, в якій заявник просить постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що постанову апеляційного суду отримано нею 24 грудня 2018 року, що підтверджується копією конверту Миколаївського апеляційного суду.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 ЦПК України.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявником пропущено

з поважних причин, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню, а строк - поновленню.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у цій справі становить 186 800 грн, тобто суму, яка станом

на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн * 100 = 192 100, 00 грн).

Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга, відноситься до категорії малозначних.

ОСОБА_2 вказала, що касаційна скарга стосується питання

права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа для заявника має виняткове значення, тому є підстави для відкриття касаційного провадження. Верховний Суд, дослідивши доводи касаційної скарги та мотиви судових рішень, з такими твердженнями заявника не погоджується і вважає їх необґрунтованими.

Заявник оспорює судове рішення про відмову у поділі земельної ділянки, вартістю 17 200 грн. Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову

у цій частині, вказав, що висновок суду першої інстанції про поділ земельної ділянки є передчасним, оскільки між сторонами не проведений поділ реконструйованого будинку.

Враховуючи встановлені судами обставини, посилання особи, яка подала касаційну скаргу, на випадки, передбачені підпунктами «а», «в»

пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, є необґрунтованими.

Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_2 подала касаційну скаргу

на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_2про поновлення строку

на касаційне оскарження постанови Миколаївського апеляційного суду

від 13 грудня 2018 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_2строк на касаційне оскарження постанови Миколаївського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Миколаївського апеляційного суду

від 13 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку та земельної ділянки - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя: Є. В. Синельников