Справа № 487/7087/19
Провадження № 2/487/2364/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

21.12.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря судового засідання Полінкевич К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Товарна Біржа «Нерухомість Південь», про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,

В С Т А Н О В И В:

20.09.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Товарна Біржа «Нерухомість Південь», про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 12.03.1998 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.03.1998 року між позивачем та відповідачами на Товарній біржі «Нерухомість Південь» було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 . Даний договір був зареєстрований у Миколаївському МБТІ 02.04.1998 року. Договір був повністю виконаний сторонами, але не був нотаріально посвідчений. На теперішній час місцезнаходження відповідачів позивачу не відоме, тому позивач не має можливості оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна, що порушує його право як власника квартири, а іншим способом спір вирішити неможливо, тому позивач вимушена звернутися до суду. Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду із зазначеним позовом.

До судового засідання представник позивача ОСОБА_4 не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачі та представник третьої особи до судового засідання не з`явилися, хоча про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12.03.1998 року на Товарній Біржі «Нерухомість південь» між ОСОБА_3 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої сторони, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , без подальшого нотаріального посвідчення.

В подальшому право власності на зазначену квартиру було зареєстровано за ОСОБА_1 у КП «Миколаївське міжміське Бюро технічної інвентаризації» за реєстровим № 19276 від 02.04.1998 року.

При укладанні договору купівлі-продажу сторони керувались ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року № 1956-ХІІ, відповідно до якої, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Саме тому вважали, що договір купівлі-продажу квартири укладено згідно вимог чинного на той час законодавства.

Проте, у відповідності зі статтею 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення зазначених правовідносин, зазначений вид договору повинен був бути оформлений в нотаріальному порядку. Згідно ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

В укладеному договорі купівлі-продажу сторони повністю оговорили усі істотні умови, всі зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі. Також факт купівлі-продажу нерухомого майна і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено і ніким не оспорюється.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони у письмовій формі погодили усі істотні умови договору купівлі-продажу та відбулося його повне або часткове виконання сторонами, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Факт здійснення сторонами своїх обов`язків за договором (виконання договору) підтверджується самою письмовою угодою та відповідною реєстрацією.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»зазначено, що норми ч.2ст.220 ЦК України не застосовуються до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. Наразі правочини, щодо купівлі-продажу нерухомості, підлягають державній реєстрації. Якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Не зважаючи на це застереження, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки норми про державну реєстрацію правочинів, щодо відчуження нерухомості, введені в дію ЦК України 2003 року.

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Отже, оскільки договір купівлі-продажу від 12.03.1998 року квартири АДРЕСА_1 було оформлено за існуючим в той час порядком, а також мала місце конкуренція норм права, можна зробити висновок, що сторони добросовісно помилялися щодо відсутності необхідності нотаріального посвідчення договору, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 260,280-284,354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Товарна Біржа «Нерухомість Південь», про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , укладений 12.03.1998 року на Товарній Біржі «Нерухомість південь» між ОСОБА_3 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дійсним.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або до того ж суду через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з дня складання його повного тексту.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Товарна Біржа «Нерухомість Південь», місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Карпенко, 12-Б, кв. 44, .

Суддя В.О. Гаврасієнко