РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/7049/19

Провадження № 22-ц/4815/1244/19

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: - Бондаренко Н.В., Хилевича С.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ПАТ "Національна суспільна телерадіокомпанія України",

- начальник Рівненського відділу поліції ГУ НП в Рівненській

області Зелінський Василь Артемович,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2019 року (постановлену у складі судді Панас О.В.) про повернення позовної заяви в частині стягнення моральної шкоди у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України", начальника Рівненського відділу поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області Зелінського Василя Артемовича про захист честі та гідності, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

09 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України", начальника Рівненського відділу поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області Зелінського Василя Артемовича про захист честі та гідності, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2019 року позову заяву ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди в сумі 100 000 грн повернуто позивачці.

Роз`яснено позивачці, що повернення позовної заяви в частині стягнення моральної шкоди не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_1 не виконано вимог ухвали Рівненського міського суду від 12 квітня 2019 року про залишення її позовної заяви без руху, в частині стягнення моральної шкоди.

05 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із апеляційною скаргою на ухвалу Рівненського міського суду від 11 червня 2019 року, у якій вона просить скасувати ухвалу місцевого суду та направити справу для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована відсутністю підстав для залишення позовної заяви без руху та її повернення.

Визначення зрозумілості та юридичної коректності позовних вимог, доведення позивачем позовних вимог підлягають оцінці під час розгляду справи по суті.

Усі мотиви залишення позовної заяви без руху суд мав оцінювати під час ухвалення судового рішення.

Вимоги до позовної заяви, встановлені ст.ст. 175, 177 ЦК України нею повністю дотримано при поданні позовної заяви.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення її без задоволення.

Судом встановлено, що ухвалою Рівненського міського суду від 12 квітня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, у зв`язку з тим, що в позовній заяві відсутнє обґрунтування розміру моральної шкоди, позовні вимоги є неконкретними, не зрозуміло якими саме діями відповідачів позивачці завдано моральну шкоду.

25.04.2019 року ОСОБА_1 подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій остання вказувала на відсутність підстав для залишення її позовної заяви без руху та безпідставність визначених в ухвалі суду недоліків позовної заяви.

Оскільки недоліки позовної заяви не були усунуті позивачем у визначений в ухвалі строк, позовну заяву ОСОБА_1 суд вважав неподаною та повернув її позивачці, роз`яснивши, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Відповідно до змісту статей 55, 124 Конституції України, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку визначеному законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див.PrinceHans-Adam II ofLiechtenstein v. Germany).

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Форма і зміст позовної заяви визначається положеннями статті 175 ЦПК України. При цьому, вказана норма встановлює вимогу щодо викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, а завданням підготовчого провадження є визначення обставин справи, які підлягають встановленню та зібрання відповідних доказів (ст. 189 ЦПК України).

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК України. У зв`язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Отже, позовна заява - установлена законом форма звернення до суду за вирішенням спору про суб`єктивне право.

Відповідна форма позову дозволяє чітко фіксувати зміст заявлених вимог, їх відповідність закону, час і місце пред`явлення позову, оперативно виявляти та усувати недоліки і помилки, допущені заявником. Таким чином, форма позовної заяви - одна з гарантій права позивача та відповідача на судовий захист.

За приписами ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд може роз`яснити учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи, з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання.

Таким чином, недотримання зобов`язальних вимог до форми і змісту позовної заяви перешкоджає початку процесу, тому що суд не має необхідної інформації для порушення справи.

ЦПК України закріплює спеціальний процесуальний інститут, застосування якого дозволяє забезпечити усунення недоліків позовної заяви в найбільш короткий термін - інститут залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Місцевим судом правомірно визнано неподаною та повернуто позовну заяву ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України", начальника Рівненського відділу поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області Зелінського Василя Артемовича про захист честі та гідності, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди, в частині стягнення моральної шкоди, оскільки ОСОБА_1 , в порушення положень ч.3 ст. 185 ЦПК України не виконано вимог ухвали Рівненського міського суду від 12 квітня 2019 року про залишення позовної заяви без руху.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Суддя-доповідач С.С. Шимків

Судді: Н.В. Бондаренко

С.В. Хилевич