Єдиний унікальний номер 234/854/19 Номер провадження 22-ц/804/2441/19
Доповідач Санікова О.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів: АгєєваО.В., Соломахи Л.І.

за участю секретаря Самойленко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу №234/854/19

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу присудження аліментів на неповнолітніх дітей

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 15 липня 2019 року

(суддя - Переверзева Л.І., рішення ухвалене у м. Краматорську Донецької області),-

В С Т А Н О В И В :

18.01.2019 року адвокат Лісова Д.О. в інтересах ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу присуджених аліментів на неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що 04 січня 2016 року рішенням Краматорського міського суду Донецької області було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 гривень щомісячно на кожну дитину до повноліття молодшої дитини.

На теперішній час відповідач має постійне місце роботи, а саме - КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська», в якому займає посаду завідуючого стаціонарним відділенням, відповідно, має стабільний високий заробіток. Позивачу на сьогодення присуджених аліментів на утримання дітей не вистачає. Не дивлячись на те, що відповідач бере участь у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми, лікування дітей за призначенням лікаря проводить позивач. Також позивач супроводжує та забезпечує активне відвідування дітьми навчальних закладів, розвиваючих гуртків та спортивних секцій, в тому числі школи олімпійського резерву.

Тому у зв`язку зі змінами в законодавстві, в тому числі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, збільшенням витрат на виховання й догляд за дітьми, потреб на їx розвиток i навчання, позивач вважає, що стягнуті раніше за рішенням суду аліменти не можуть забезпечити належного розвитку та утримання дітей та підлягають зміні в pозмipi та способі їx стягнення.

В уточнених позовних вимогах від 01.07.2019 року просила змінити розмір аліментів і спосіб їх присудження, визначений рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04.01.2016 року та стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 40% від ycix видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 17 січня 2019 року та до повноліття молодшої дитини ОСОБА_6 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 . Судові витрати стягнути з відповідача.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 15 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу присудження аліментів на неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення молодшою дитиною ОСОБА_2 повноліття.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 18 липня 2019 року виправлена описка в рішенні суду від 15 липня 2019 року, вказано в другому абзаці резолютивної частини рішення замість неправильно зазначеного «починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення молодшою дитиною ОСОБА_2 повноліття» правильне - «починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною ОСОБА_3 повноліття».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення суду першої інстанції, а саме: змінити спосіб стягнення аліментів наступним чином: стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням у цій справі і до досягнення дітьми повноліття; припинити стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 , що стягуються за рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04.01.2016 року; виконавчий лист, виданий за рішенням Краматорського міського суду від 04.01.2016 року відкликати із Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що подання позову з заявленими позовними вимогами про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 , а не про зміну способу та розміру стягнення аліментів було здійснено позивачем ОСОБА_1 не у спосіб, передбачений нормами Сімейного кодексу України, тобто всупереч вимог законодавства, а тому ці вимоги взагалі не підлягали задоволенню.

Ухвалюючи рішення у цій справі, суд першої інстанції не вирішив питання про подальше виконання (або невиконання) рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04.01.2016 року по справі №234/18562/15-ц; отже рішення суду по цій справі має бути змінено в частині зазначення про зміну способу та розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04.01.2016 року із відкликанням виконавчого листа за цим рішенням без подальшого виконання від Краматорського міського відділу державної виконавчої служби.

Ухвалюючи рішення, суд мав припинити стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , оскільки вона постійно проживає разом з батьком ОСОБА_2 та у повному обсязі перебуває на його утриманні, що також встановлено судом першої інстанції.

Вважає, що оскільки частка аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , виходячи із заявлених вимог за позовом ОСОБА_1 у цій справі становить 13%, тому розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_6 , виходячи із принципу пропорційності, мав становити 27% (40% - 13%), але ці доводи відповідача були залишені судом першої інстанції без уваги.

Вважає, що наявність обставин, що діти ОСОБА_4 та ОСОБА_6 половину часу протягом року постійно проживають з батьком та перебувають на його повному утриманні, що зафіксовано укладеним 03.07.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договором відносно здійснення батьківських прав, є обставиною, що має істотне значення при визначенні розміру аліментів та має бути враховано судом при ухваленні рішення по цій справі; з урахуванням зазначених обставин вважає, що справедливим, розумним та достатнім розміром аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є аліменти у розмірі ? частини від заробітку (доходу) платника аліментів.

Також зазначає, що частина друга статті 182 СК України належним чином захищає майнові права дітей на належне утримання і має бути зазначена у резолютивній частині рішення; згідно змісту рішення суду першої інстанції (в редакції ухвали про виправлення описки від 18.07.2019 року) аліменти стягнуті до досягнення найстаршою дитиною ОСОБА_3 повноліття, але при цьому даним рішенням не визначений порядок і спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_6 після досягнення старшою дитиною повноліття, що є порушенням ч.ч.2,3 ст. 183 СК України.

Рішенням суду у цій справі було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти, починаючи з дня пред`явлення позову, але у той же час згідно роз`яснень у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач помилково зазначає в апеляційній скарзі про те, що вона у своїх заявлених позовних вимогах не просила суд змінити аліменти; погоджується з тим, що суд не вирішив питання щодо подальшого відкликання виконавчого листа; додає, що суд не вирішив ще дві її позовні вимоги: про звернення до негайного виконання в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць та вимогу про розподіл судових витрат; акцентує увагу на тому, що оскільки при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, доводи апелянта щодо обов`язку суду першої інстанції «припинити стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 » та «виходячи з принципу пропорційності розмір аліментів мав становити 27%» є безпідставними; її вимога про стягнення аліментів, починаючи з 17 січня 2019 року, тобто з дня пред`явлення позову ґрунтувалась на тому, що зі змісту ст. 192 СК України речення про присудження аліментів «з дня набрання рішенням законної сили» було виключено (ще у 2016 році) і в той же час згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову; у відзиву ОСОБА_1 посилається також на те, що встановлений попередній розмір аліментів на дітей у твердій грошовій сумі не може забезпечити належного розвитку та утримання дітей, адже прожитковий мінімум для дітей зріс, збільшилися витрати на виховання й догляд за дітьми, збільшилися потреби на їх розвиток і навчання; при цьому збільшилися і доходи відповідача, що підтверджується довідками у матеріалах справи.

У судове засідання апеляційного суду сторони не з`явилися; про дату, час та місце розгляду справи повідомлені повістками та телефонограмами, зареєстрованими у журналі телефонограм за №№ 464-465 від 09 вересня 2019 року.

Від ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_15 надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач та відповідач мають трьох спільних неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

04 січня 2016 року рішенням Краматорського міського суду Донецької області було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно та до повноліття молодшої дитини.

Згідно довідки, виданої КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська», з 02.08.2007 року ОСОБА_2 працює на посаді завідуючого відділенням в КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська», заробітна плата (нарахована) за 2018 рік склала 190056,98 гривень. Згідно довідки з його заробітної плати утримуються аліменти у розмірі 3000,00 гривень щомісячно.

Судом також встановлено, що розмір аліментів, які наразі стягуються з відповідача є меншим, ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, які підлягають стягненню згідно з законом.

У зв`язку з чим, суд дійшов до висновку про необхідність зміни способу присудження аліментів.

При цьому суд вважав встановленою ту обставину, що відповідач, крім сплати аліментів, добровільно здійснює витрати на утримання дітей. Вказана обставина сторонами не заперечується. Також судом встановлено (вказана обставина сторонами не заперечується), що старша донька ОСОБА_3 фактично переважно проживає разом з батьком.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною ОСОБА_3 повноліття (згідно ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 18 липня 2019 року), суд першої інстанції виходив з того, що прожитковий мінімум на дітей з часу присудження аліментів істотно змінився; при цьому судом враховано, що відповідач має постійне місце роботи та стабільний заробіток, що він добровільно бере участь в утриманні дітей і вважав, що розмір аліментів у вигляді 1/3 від всіх видів його заробітку (доходу) є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей та таким, що здатний забезпечити розвиток їх здібностей.

Проте повністю з висновками суду погодитися неможливо з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», статті 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року №61-37114св18.

Крім того, абзацем другим частини третьої статті 181 СК України визначено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 просила в уточнених позовних вимогах від 01 липня 2019 року змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, тобто змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04 січня 2016 року з ОСОБА_2 на утримання трьох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. на розмір аліментів у відсотках (40%).

Отже, висновок суду першої інстанції про зміну способу присудження аліментів ґрунтується на нормах матеріального права. Доводами апеляційної скарги такий висновок суду не оспорюється.

Разом з тим, з огляду на подачу позивачкою 01.07.2019 року заяви про уточнення позовних вимог, в якій вона просила змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Є безпідставними також і доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо стягнення аліментів в розмірі ? частини його заробітку (доходу) та припинення стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що вона постійно проживає з ним та у повному обсязі перебуває на його утриманні також є безпідставними, оскільки рішення про припинення стягнення аліментів вирішується в іншому порядку за позовом заінтересованої особи, а такий позов у даній справі сторонами не заявлявся; крім того, дана обставина не є підставою для зміни (чи не зміни) розміру аліментів, визначеною статтею 192 СК України. Не є такими підставами і посилання апелянта на ті обставини, що неповнолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_6 половину часу протягом року постійно проживають з батьком та перебувають на його повному утриманні, оскільки статтями 160 та 161 СК України, на які посилається ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, регулюються відносини по визначенню місця проживання дитини, а договором від 03.07.2018 року та рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 22 листопада 2016 року визначені порядок здійснення батьківських прав відносно участі у вихованні дітей: сина ОСОБА_6 та доньки ОСОБА_4 та усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні та визначення способу участі у вихованні дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відповідно, а не визначення місця їх проживання.

Разом з тим, при ухваленні рішення судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, що є підставою для зміни рішення суду.

Виходячи зі змісту уточнених позивачкою позовних вимог, а саме зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження, суд першої інстанції у резолютивній частині мав зазначити щодо саме цих позовних вимог та вирішити питання щодо відкликання виконавчого листа, виданого за рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04.01.2016 року.

Крім того, відповідно до ст. 192 СК України та пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, тому висновок суду першої інстанції про початок стягнення аліментів у новому розмірі з дня пред`явлення позову є помилковим.

При цьому посилання ОСОБА_1 у відзиву на апеляційну скаргу на ст. 191 СК України є безпідставним, оскільки дана норма регулює час, з якого присуджуються аліменти на дитину, а в даному випадку йде мова про зміну розміру аліментів, а не про їх присудження.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів в новому розмірі до досягнення найстаршою дитиною ОСОБА_3 повноліття відповідає вимогам частини другої статті 183 СК України, відповідно до якої якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Отже, ні частина друга, ні частина третя ст. 183 СК України не передбачає зазначення про стягнення аліментів до досягнення повноліття кожною дитиною, тому в цій частині доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права, як і не ґрунтуються на нормах процесуального права посилання ОСОБА_1 у відзиву на апеляційну скаргу на не вирішення судом першої інстанції питання про звернення до негайного виконання в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Отже, оскільки судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, воно відповідно до ст. 376 ЦПК України підлягає зміні з урахуванням мотивів, викладених у мотивувальній частині.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 15 липня 2019 року змінити, виклавши резолютивну частину в такій редакції:

Змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, стягуваних з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. м. Борзя Чітинської області, на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визначений рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04 січня 2016 року у розмірі 3000 грн., на 1/3 частину щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення найстаршою дитиною ОСОБА_3 повноліття. У новому розмірі аліменти сплачувати з дня набрання судовим рішенням законної сили, тобто з 12 вересня 2019 року.

Виконавчий лист, виданий за рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04 січня 2016 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. м. Борзя Чітинської області, на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 3000 грн. відкликати з Краматорського міського відділу державної виконавчої служби.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: