РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Карплюка О.І.

при секретарі Петльованій Л.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення компенсації вартості спільного майна подружжя та виключення транспортного засобу зі спільного майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення компенсації Ѕ вартості спільного майна подружжя в сумі 12850 грн., а саме: кухні вартістю 6900 грн., коридорної стінки вартістю 5000 грн., холодильної камери вартістю 3500 грн., двох супутникових антен загальною вартістю 1500 грн., двох тюнерів загальною вартістю 1000 грн., трьох телевізорів загальною вартістю 7000 грн. та пилососа вартістю 800 грн., посилаючись на те, що воно було набуте ними за час перебування у шлюбі та за спільні кошти подружжя, і залишилось у користуванні відповідача. Крім того, позивач просить суд виключити транспортний засіб марки Volkswagen Caddy, 2006 року випуску, об'єм двигуна 1390 зі спільного майна подружжя, посилаючись на те, що він був придбаний ним за особисті грошові кошти.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала.

В судове засідання відповідач та її представник повторно не з'явились без поважних причин, повідомлені про дату, час і місце судового засідання належним чином, не повідомивши про причини неявки.

Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Так, відповідно до вимог ст. 321 ч. 1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України п раво власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст. 368 ч. 3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до вимог ст. 70 ч. 1 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до вимог ст. 57 ч. 1 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в шлюбі з 8 березня 1997 року по 1 липня 2016 року. 11 серпня 2012 року за позивачем зареєстровано транспортний засіб марки Volkswagen Caddy, 2006 року випуску, об'єм двигуна 1390, державний номерний знак НОМЕР_1.

Отже, чинним законодавством не передбачено виключення транспортного засобу (чи іншого майна) зі спільного майна подружжя.

Крім того, відповідно до вимог ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Однак, ні позивачем, ні його представником не надано суду доказів, які б вказували на придбання сторонами кухні, коридорної стінки, холодильної камери, двох супутникових антен, двох тюнерів, трьох телевізорів та пилососа за час перебування у шлюбі та за спільні кошти подружжя, а також на їх вартість.

Відповідно до вимог ст. 13 ч. 2 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є не обгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 321 ч. 1, 328, 368 ч. 3, ЦК України, ст. ст. 57 ч. 1. 69, 70 ч. 1, СК України, суд

вирішив:

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення компенсації Ѕ вартості спільного майна подружжя в сумі 12850 грн. та виключення транспортного засобу марки Volkswagen Caddy, 2006 року випуску, об'єм двигуна 1390 зі спільного майна подружжя відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

13.05.2019