Провадження № 2/344/1866/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

01 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.

секретаря Орнат Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики (розпискою), -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи тим, що 04 травня 2017 року між ним та відповідачем укладено договір позики, за яким остання позичила грошові кошти в розмірі 14 000 дол. США та зобов'язалась їх повернути до 01 вересня 2017 року, що підтверджується доданою до заяви розпискою позичальника. Однак у встановлений в розписці строк грошові кошти позивачу повернуті не були.

Позивач та його представник у судове засідання 28 січня 2019 року не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, позов просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання 28 січня 2019 року не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Причину неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дслідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики, внаслідок чого позикодавець позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором позики з позичальника.

Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

04 травня 2017 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики, що підтверджується розпискою позичальника, за якою відповідач отримала від позивача 14 000 дол. США. Відповідно до розписки відповідач зобов'язалась повернути позику до 01 вересня 2017 року (а.с. 8).

08 травня 2018 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про повернення грошових коштів, проте, свої зобов'язання відповідач вчасно не виконала, грошові кошти не повернула (а.с. 9).

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку - договору позики від 04 травня 2017 року.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, аналогічне визначення міститься також в ст. 81 ЦПК України.

В ст. 13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Звертаючись за захистом своїх прав позивач просив суд стягнути борг за договором позики в гривневому еквіваленті за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Ця норма кореспондується з приписами ст. 524 ЦК України, згідно з якими зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Таким чином, положення чинного законодавства хоч і передбачають обов'язковість застосування валюти України при здійсненні розрахунків, проте не містять заборони щодо визначення грошового еквівалента зобов'язань в іноземній валюті.

Наведені приписи дають підстави вважати, що вимога позову про стягнення боргу за договором позики в гривневому еквіваленті відповідає вимогам закону.

За даними офіційного сайту НБУ курс 1 долара США, станом на 28 січня 2019 року складає 27 грн. 81 коп.

Таким чином з відповідача слід стягнути заборгованість за договором позики в розмірі 389 340 грн. (14000 дол. США х 27,81).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

На підтвердження понесення судових витрат позивач надав квитанцію про сплату судового збору в розмірі 3 938 грн. 40 коп. за подання позовної заяви до суду та 352 грн. 20 коп. за подання заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги позивачки задоволено повністю, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному розмірі.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч. 1, 625, 1048, 1049 Цивільного Кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики (розпискою) задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, жителя АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, заборгованість за договором позики (розписки) від 04 травня 2017 року у розмірі 14 000 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 28 січня 2019 року рішення складає 389 340 грн. (триста вісімдесят дев'ять тисяч триста сорок гривень), судовий збір за подання позовної заяви до суду в розмірі 3 938 грн. 40 коп. та судовий збір за подання до суду заяви про забезпечення позову в розмірі 352 грн. 20 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 лютого 2019 року.

Суддя О.М. Бабій