Справа № 148/2134/19
Провадження №2/148/769/19
РІШЕННЯ

Іменем України

10 грудня 2019 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд

Вінницької області в складі: судді Саламахи О.В.,

за участю: секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі -ТОВ «Сільничанка») в особі директора Довганя Михайла Васильовича до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

До Тульчинського районного суду Вінницької області звернулось ТОВ «Сільничанка» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.02.2019 відповідач звернувся до ТОВ «Сільничанка» щодо отримання позики у сумі 65000 грн.

Після погодження умов, позивач надав відповідачеві у борг 65000 грн., які останній зобов`язався повернути у строк до 30.03.2019.

У зазначений термін ОСОБА_1 борг не повернув, неодноразові звернення позивача з даного приводу, залишилися без виконання.

У зв`язку з тим, що відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості, ТОВ «Сільничанка» звернулося до суду з вказаним позовом та просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у сумі 65000 грн.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву згідно якої позов підтримав у повному обсязі і просив розглянути справу без його участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує та просить розглянути справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно розписки від 01.02.2019, ТОВ «Сільничанка» надало ОСОБА_1 у борг кошти у розмірі 65000 грн., а останній зобов`язався повернути їх у строк до 30.03.2019 (а.с. 5).

Відповідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення.

Виходячи з положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За правилами статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

На підставі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідач позов визнав і згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів, а факт укладення договору позики підтверджено розпискою відповідача і зазначені обставини ніким з учасників процесу не оспорювалися.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, обставини викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому позов про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, на користь позивача, з відповідача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 19, 23, 76-81, 95, 141, 206, 265, 352, 354 ЦПК України, ст. 525, 526, 527, 610, 611, 625, 1047, 1050 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого, за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільничанка», , розташованого, за адресою: вул. Некрасова, 6, м. Тульчин Вінницька область, борг у розмірі 65000 (шістдесят п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого, за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільничанка», , розташованого, за адресою: вул. Некрасова, 6, м. Тульчин Вінницька область, судові витрати по сплаті судового збору 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області О.В. Саламаха